74 
BOLKAY ISTVÁN 
határozásnál mindig kívülről befelé, vagyis a szájrés felé számláljuk a 
fogsorokat. 
A fogak az egyes fogsorokban rendszerint egyszerű pásztát alkotnak, 
azonban az unkákéi a fogsorok végén kettős, a középtájon pedig tömötten 
és rendetlenül álló hármas pásztában vannak elhelyezve. Az egyes fogak 
száma (az összes fogsorokban számítva) fajok szerint különböző, így a 
leveli béka lárvájának a száján Gutzeit szerint 560, az ásó békáén pedig 
Schulze szerint 1100 fog van. Az egyes fogakat erős nagyítással szem¬ 
lélve azt tapasztaljuk, hogy minden egyes fog több apró egymásbatolt 
kúpocskából van összetéve. Az egyes kúpocskák csúcsai általában sok- 
hegyűek, csupán az ásó békáéi épszélűek. 
A száj közepén találjuk végül a szarucsőrt, melynek felső és 
alsó kávája van. A kávák gyöngébb vagy nagyon erős fejlettségűek 
lehetnek s fekete szegélyük is majd szélesebb, majd keskenyebb. Ha a 
kávák széleit erős nagyítással nézzük, finom fogacskákat vehetünk 
rajtuk észre. 
A hátul SÓ végtag . Fejlődésében háromféle fokozatot külön 
böztethetünk meg, ú. m. a midőn a czomb és a lábszár tompaszöget 
majd derékszöget, végre pedig hegyesszöget zár be. A két utóbbi fokon 
a hüvelykujj töven már kifejlődik a belső (metatarsalis) sarokgumó is 
s a kifejlődött egyénre jellemző alakot vesz fel. Az egyes fajok meg¬ 
határozásánál ez is fontos bélyeg, a mely például a kecskebéka ( Rana 
esculenta , L.) és a tavi béka (Rana ridibunda, Pall.) lárvájának meg¬ 
különböztetésénél jó szolgálatot tesz. 
A végbélcső. A lárvák végbele hol a test középvonalában (Bom- 
binato r, Pelobates, Bufo), hol pedig jobboldalt közvetetlenül az alsó 
farkvitorla alsó széle mellett (Rana), vagy pedig a felett (Hyla) 
száj ad zik ki. 
A farh a maga teljességében három részből áll, jelesen s középső 
izmos részből, vagyis a fark testéből s annak hátoldali és hasoldali 
hártyás függelékéből, a farkvitorlákból. A felső vitorla a hát közép¬ 
vonalában ered, némelykor csaknem a szemek közt (Hyla), vagy pedig 
csak valamivel a fark testének a kezdete előtt (Bufo), 
Felső széle kevésbbé vagy nagyon domború lehet, minélfogva 1 a 
hát felszínén többé vagy kévésbbé túlemelkedik. Az alsó vitorla többnyire 
alacsonyabb, mint a felső, ámbár ugyanoly magas, sőt magasabb is 
lehet. A fark legnagyobb magassága, a fark testét is beleértve, a fark 
első negyedére, de legtöbbnyire a közepetájára esik. A fark hosszan 
elnyúló hegyes (Hyla), tompa csúcsban (. Bombinator igneus, Laub.) 
végződhetik, de tompán kerekített is lehet (Bufo). 
A uy alleata szók. A lárvák testén erősebb nagyítással az alap- 
