ADATOK A VADLUDAK TERMÉSZETRAJZÁHOZ. 
303 
zésem órájában 11 Anser neglectus példánynyal szolgált, melyeket az¬ 
nap hozott terítékre. Ilyeténképen kedvező alkalmam nyílt e lúdfaj csőré¬ 
nek színezését alaposan tanulmányozni, annyival is inkább, mivel három 
napi ott tartózkodásom alatt elejtett saját zsákmányomon kívül, Vojnich 
barátomnak csaknem minden egyes példányát, mintegy 70 darabot, 
melyet 8 — 10 nap alatt lőtt, pontosan megvizsgálhattam. Ebből a nagy 
mennyiségből a következő tanulságos eredményre jutottam. 
A csőr világos része nem minden példánynál egyforma, sőt azt 
tapasztaltam, hogy a színek az elefántcsontfehértől kezdve a baraczk- 
virágszínig vagy sötétrózsaszínig igen sokféle árnyalatban mutatkoznak. 
Leggyakoribb mégis a sárgás rózsaszín, mely a Sushkin czikkéhez mel¬ 
lékelt táblán (Ibis, 1897, pl. II. fig. 1) és a jelen közleményemet kisérő 
Y. tábla 3-ik ábráján látható. A lábakon, melyek friss állapotban csekély 
lilás árnyalatú világos rózsaszínűek, kevés eltérést találtam. 
A csőr színe 2—3 nap múlva megváltozik, sötétebb lesz és vörössé 
válik, valamint a lábak színe is; ez utóbbiak azonban tovább megtartják 
világos színüket. A teljesen kiszáradt csőr és lábak színe vörösbariíára 
változik. 
Tanulmányaimat tovább folytatandó, 1909 márczius közepén ismét 
a Hortobágyra mentem. Ott egy nagyobb vadásztársasággal találkoztam, 
melynek tagjai közül Horthy Jenő, Kállay Emil és Teleki Jenő gróf 
ismert sportsmanek nemcsak sportszerűleg, hanem tudományosan is 
foglalkoznak az ornithologiával és szíves készséggel támogattak tanul¬ 
mányaimban. Horthy jENŐnek köszönhetem azt a gyönyörű vén gúnárt, 
melynek csőre az idetartozó Y. tábla 2-ik ábráján van friss állapotban 
természethűen megörökítve. Ennél a csőr világos részeiben hiányzott a 
tipikus rózsaszín s helyette a legélénkebb és legintenzívebb ibolyaszín 
uralkodott, lábai ellenben normális rózsaszínűek voltak. Képzelhető, hogy 
mennyire meglepett e madárnak ibolyaszínű csőre, mikor inkább valami 
élénk rózsaszínre számítottam. 
A legnagyobb igyekezettel indultam tehát neki a tavaszi lúdvadá¬ 
szatnak, mely részemről sajnos csak kevés zsákmánynyal járt. Az emlí¬ 
tett urak azonban pompás sikerrel vadászván, bő alkalmam volt egész 
sereg lúdnak a tanulmányozására. Az eredmény röviden következő : 
A csőr színe a rózsaszíntől a fentebb leírt és az Y. táblán bemutatott 
ibolyakék között váltakozik. Fehéresszínű, mint őszkor, alig van, a rózsa¬ 
szín is lilával kevert. Úgy látszik tehát, hogy vagy minél vénebb az 
állat vagy minél inkább fejlődik az ivari ösztöne, annál kékebb, színű 
lesz a csőre. Ennek a hipotézisnek a bebizonyítása azonban csak akkor 
válik lehetségessé, ha majd e fajnak fészkelő helyét is felkutatják s a 
megkezdett tanulmányokat ott folytatják. 
