24b 
csíki erno 
Már előre is jeleznem kell, hogy BoRN-nal szemben Hormuzaki 
álláspontját fogadom el és a Morphocar abus alnemben, vagy helye¬ 
sebben csoportban, több faj megkülönböztetése mellett vagyok. A fajok 
száma és csoportosítása tekintetében azonban nem érthetek Hormuzaki- 
val teljesen egyet ; ez menthető is, mert ő a tárgyalt alakoknak egy 
részét természetben nem ismerte és e miatt azok értelmezését és be¬ 
osztását teljesen az irodalom alapján végezte. 
Áttérvén a dolog lényegére, mindenekelőtt rá kell mutatnom azokra 
a mélyreható vizsgálatokra, melyek alapján a szárnyfedők és a szárnyak 
úgy fejlődéstanilag, mint morphologiailag is azonosoknak bizonyultak, 
illetőleg, hogy a szárnyfedők átalakult szárnyaknak tekintendők, azok 
bordái pedig a szárnyak erezetének felelnek meg. Verhoeff, Tower, 
Comstock és Needham, Enderlein és másokon kívül főleg Kolbe foglal¬ 
kozott e tárgygyal, ki az afrikai Tefflus- nemről írt tanulmányában 1 
áttekintést nyújt az erre vonatkozó ismeretek állásáról. E szerint a 
szárnyak tracheái, melyek a szárnyfedők bordáival szoros kapcsolatban 
vannak, két rendszerhez tartoznak. Az elülső tracheatörzshöz tartoznak 
a szegély-ér, a mellék-ér és a sugár-ér, a hátulsó törzshöz pedig a 
középső ér, a hónaljtő-ér és a végső ér. A szárnyfedők lehajló széles 
oldallemezének, a mellfedőnek külső széle megfelel a szegély-érnek, 
belső lécze pedig a sugár-érnek és ezek között a lemez tövének közepén 
levő rövid lécz a mellék-érnek felel meg; a szárnyfedőn magán azután 
kívülről befelé, a varrat felé, a három elsőrendű borda vagy közterecske 
a szárnyerezet három erének, a középső-, hónaljtő- és végső érnek 
felel meg. 
Ebből kiindulva, látjuk, hogy az ősi, hat érből álló szárnyerezet¬ 
nek megfelelő szárnyfedőn három elsőrendű bordát vagy közterecskét 
találunk. Ilyen szárnyfedője van a C. monilis és a C. Scheidleri- nek. 
Faunaterületünkön csak a C. Scheidleri fordul elő , 2 melyet alábbiakban 
egyelőre mint külön fajt fogok tárgyalni ; lehetséges azonban, hogy 
tényleg nem külön faj, hanem csak a C. monilis keleti alakja. Ezt a 
kérdést különben egyelőre nem akartam megbolygatni, mert a C. moiïüis 
és alakjaiból ezidőszerint még kevés anyag áll rendelkezésemre. 
1 Die Elytren der Coleopteren, speziell über die Elytren in der Gattung 
Tefflus. (Sitzungsberichte der Gesellschaft Naturforschender Freunde in Berlin. 
1903, p. 225—237.) 
2 Magyarországból (A Magyar Birodalom Állatvilága. Kuthy, Coleoptera. 
1897, p. 23) a C. monilis Fabr. var. Schartowi Heer is említtetik, a kérdéses, a 
Nemzeti Múzeum gyűjteményében levő példányok, tényleg ehhez a fajhoz tartoz¬ 
nak, de termőhelyük helyességéhez sok szó fér. Újabban e fajt nem találták ott s 
e miatt joggal feltehető, hogy az illető példányok termőhelye hamis és a C. monilis 
előfordulását Észak-Magyarországon egyáltalában kizártnak kell tartani. 
