416 
JÁVORKA SÁNDOR 
gyűrű bél felé eső határán kis lumenű, hosszúra nyúlt, egyenes vagy 
kissé ferde keresztfallal biró faparen chyma található. 1 
A b é 1 szerkezete a hazai fajoknál meglehetősen éles különbségeket 
mutat ; meglehetősen isodiametrikus, csak kevéssé megnyiílt sejtekből 
áll s a Borraginaceák többi genusaival szemben jellemző rájok nézve, 
hogy, legalább a hazai fajoknál, többé-kevésbbé udvaros gödörkés vasta¬ 
godással bírnak és többé-kevésbbé íásodottak ; úgy az udvaros gödörkés 
vastagodás, valamint az elfásodás legjellemzőbben az 0. stellulatum -nál 
lép fel, a hol még a bélsejtek falának legömbölyödése és feltűnő vastag¬ 
sága is — a fal vastagsága 7*2 — 7*5 p —, továbbá a bélsejtek szűk 
lumene igen éles elhatárolódást mutat a többi hazai fajtól, melyeknél 
a sejtfal vastagsága csak 2—4 p közt változik, maga a bélsejt tág lu¬ 
mennel bir és meglehetősen szögletes. Csak az asterotricha-csoport fajai¬ 
nál (0 . echioides , viride) közeledik a bélsejtek falvastagsága az 0. 
stellili atum-é hoz. 
Az évelő Onosmá -k rhizomája belszerkezetére nézve nagyjából 
megegyezik a szár szerkezetével. A rhizomában a háncs és a fa szintén 
összefüggő gyűrű alakjában jelenik meg, de a szár fatestétől az év¬ 
gyűrűk megjelenése által különbözik. A rhizoma s a földfeletti szár alsó 
része is vastag par akér fiel (phellodermát) fejleszt. 
A gyökérben levő elsődleges fa és háncs diarch typusból fejlő¬ 
dik. 2 Másodlagos vastagodás itt is igen korán lép fel ; a pericyclusból 
fejlődő paracambium itt is vastag parakérget fejleszt, minek következ¬ 
tében az epidermis és az elsődleges kéreg korán elpusztulnak; a para- 
kérgen belül a másodlagos edénynyalábgyűrű következik, melynek xylem 
része dús, vékonyfalú parenchymába radiális sorokban elhelyezett tág¬ 
üregű edényekből áll. 
A biennis-fajok földalatti szárában és gyökerében (nálunk tehát 
az 0. Visianii-nál) és, bár kisebb mértékben, a perennis fajoknál is, a 
parakéreg belső, fiatal sejtjei és a háncsparenchyma legkülső sejtrétegei 
is a sejtfalat is átható, sötét ibolyaszinű, gyorsan száradó festékcseppeket 
tartalmaznak. A festékanyag vízben oldhatatlan, borszeszben, ætherben, 
zsíros és ætherikus olajokban vörös, alkáliákban kék színnel oldódik,"’ 
minősége és képződése tehát igen közel rokon az A1 k a n n a-gyökér 
festőanyagával, melynek hamisítására fel is használják. 
1 SCHIBLER 1. C. p. 38. 
2 JODIN 1. C. 
:i Vogtherr: Pliarmac. Centrallialle., 1896. Bd. XXXVII (1896) p. 148. - 
Czapek, Fr. : Biochemie der Pflanzen. II. p. 536. Wiesner, J. : Die Rohstoffe 
des Pflanzenreiches, II. p. 536. Holmes, E. M. : Alkanna Roth, Pharmac. Jonrn. 
Ser. IV. (1897) Nr. 1413. 
