HAZAI ONOMAS-FAJAINJr. 
441 
apró, 0*8—1 mm. hosszú, igen sűrű, többnyire mindenütt rányo¬ 
mott sertékkel, a levél fonákjának sertéi alig rövidebbek a levél 
szinén levőknél; a szőrpárna apró, 7—10, a szőipárnánál többször 
hosszabb, a serténél 3—5-ször rövidebb, sima, vékony csillagos sertével. 
Virágzat kevés virágú, eleinte tömött, a virágzat ki nem nyílt része a 
csészénél jóval hosszabb murváktól üstökös. Csészesallangjai keskeny 
szálasak, 1 mm. szélesek, 1 —1*3 cm., a terméses csészéé egész 1*8 cm. 
hosszúak, csúcsuk felé lassan vagy alig keskenyedők, a murvalevelekkel 
együtt gyér, szorosan ráfekvő, finom, szőrpárna nélküli apró sertéktől 
fedvék, szélükön és gyakran a középér mentén azonban hosszabb, erő¬ 
teljesebb, sűrű, rásimuló, ritkán elálló sertéktől fehéresek. Párta min¬ 
dig kopasz, élénk czitromsárga, 2*3—2*8 cm. hosszú; antherák !■—9 mm., 
a porzószálak 6—8 mm. hosszúak, az antherák töve 13—15 mm.-nyíre 
vannak a párta aljától. 
Terem sziklás, füves, ritkábban erdős helyeken, főképen mész- 
kövön. Virágzás ideje: Április— junius. 
Valamennyi többi Onosma -fajunktól minden részében eltér; így tő¬ 
levelei hosszú nyélbe elég gyorsan keskenyedők, a középső és gyakrabban 
a felsők is nyélbe keskenyedők; murváik alakja és feltűnő hosszúsága, 
élénk czitromsárga, kopasz pártája, igen rövid, a levél fonákján alig rövi¬ 
debb, mindenütt rásimuló sertéi, murvaleveleinek és csészeczimpáinak 
meze minden más fajjal szemben éles charakteristikonját adják. 
Hazánkból három, meglehetősen széles levelű példányban láttam, 
kettő Bochel gyűjtése «E Banatu» jelzéssel, az egyik példány a Magyar 
Nemzeti Muzeum növénytani osztályának (Haynald herb.), a másik a 
berlini növénytani intézetnek herbáriumában van meg. A harmadik 
példány Schott-IóI ered «Hungária)) jelzéssel, szintén a berlini növ. 
intézet herbáriumában. 
Földrajzi elterjedés : Bánság, Bulgária, Bumélia, Peloponnesus 
(Laconia), Attica, Krim, Kaukázus, Bithynia, Anatolia, Pontus -hegység. 
7. Onosma stellulatum Waldst. et Kit. 
(Tab. XI. fig. 6.) 
0. stellulatum Waldst. és Kit. Descript, et icon. pl. rar. Hung. II. (1804) 
p. 189. t. 173. 
0. stellulatum Schultes Oesterr. FI. ed. II. (1814) I. p. 358, n. 767 ; Lehm. 
Asperifol. (1818) p. 364, M. B. Roem. et Sch., DC. et auctorum multorum pr. p., 
quoad plantam a Kitaibelio ex Croatia citatam ; Borbás, Math, és Term. Köziem. 
XIV. (1876/77) p. 408 
Exsiccata : A. de Degen, Iter Bosn.-Hercegovinum, 1886. No. 79. 
