236 
Vi SOÓS LAJOS 
látszik. Ez Ancel szerint a «nagy csirasejt», a melyet másképen ős¬ 
petének is szoktak nevezni. Ezeknek a nagy csirasejteknek 48 chromo- 
somájuk van, tehát annyi, a mennyi az első barázdálódási sejteknek. 
A nagy csirasejt később oszlik, s az oszlásból a spermatogoniák 
keletkeznek. Ancel a spermatogoniáknak két nemzedékét különbözteti 
meg, ú. m. az I. és II-rendű spermatogoniákat. A Il-rendűek az I-ren- 
dűek oszlásából keletkeznek s azoktól abban különböznek, bogy kisebbek, 
kevesebb plasmájuk van, illetőleg magvuk plasmájükhöz képest jóval 
.nagyobb. 
A kifejlődött Helix ivarmirigyében a csirasejtek két legősibb nem¬ 
zedékét, t. i. az indifferens hámsejteket és az ANCEL-féle nagy csíra¬ 
sejteket nem találjuk meg. A VII. tábla 1. rajza egy majdnem teljesen 
kifejlődött Helix fiatal mirigycsövének átmetszetét tünteti föl. Az ilyen 
mirigycsöveket rendesen tojásdadalakú, ritkábban gömbölyű sejtmagvak 
töltik meg, melyek hol elszórtabban helyezkednek el, hol meg szorosan 
egymás mellett, szinte egymáshoz tapadva találhatók. Belsejükben 
különálló vagy vékony fonalakkal összekötött, helyenként kisebb-nagyobb 
csomókba tömörült chromomerák láthatók. Jellemző rájuk, hogy mag- 
vacskájuk (nucleolus) nincsen. Ezek a sejtmagvak a fiatalabb, újonnan 
keletkező mirigycsövekben a cső fala mentén egy rétegben helyezked¬ 
nek el, s csak későbben, a mikor már erősen elszaporodtak, töltik ki 
teljesen a mirigycső üregét, mint a hogyan azt az említett rajz is 
föltünteti. 
A sejtmagvak szemecskés, habos szerkezetű alapanyagba vannak 
beágyazva. A magvakhoz tartozó protoplasma nem különül el az alap¬ 
anyagtól, vagyis az egyes sejtek még nem határolódtak el élesen egy¬ 
mástól, azonban az elhatárolódás részben már folyamatban van, a mit 
az bizonyít, hogy egyes magvak körül már tömörebb plasma látható. 
Az ilyen fiatal mirigycső tehát voltaképen óriási syncytium. A differen- 
tiálódás nyomai az alapanyagban vagy alapplasmában az említetten 
kívül még annyiban láthatók, hogy benne helyenként rostos szerkezetű 
képződmények vannak, melyek utóbb valóságos választófalakká lesznek 
s egy vagy több magvat zárnak körül, azonban az egyes sejtcsoportokat 
azért nem választják el élesen egymástól. 
Ezek a sejtek, illetőleg sejtmagvak a spermatogoniák. Bizonyos 
tekintetben az említett indifferens r hámsejtekhez hasonlítanak ugyan, 
mivel chromomeráik különváltak, azonban aránylag kevesebb cliroma- 
tinjuk van, mint azoknak. Másrészt meg nagyon hasonlítanak azokhoz 
a spermatogoniákhoz, melyeket Ancel az egészen fiatal H. pomatia- 
embryók ivarmirigyéből rajzolt le (v. ö. 2, pl. XIII., fig. 15.), bár e szerint 
a rajz szerint a chromatin nem különült el egyes chromomerákká, 
