A HELIX ARBUSTORUM HÍM CSÍRASEJTJÉNEK FEJLŐDÉSE. 
251 
synapsis természetes állapota-e a fejlődő csírasejteknek, avagy olyan, a 
mely a reagentiák hatására keletkezett ? 
Az egyes búvárok véleménye ebben a tekintetben meglehetősen 
eltérő. Sargant vizsgálatai szerint synapsist élő anyagon (pollensejtek) 
is lehet megfigyelni. Lérat (61) és Meves (73) véleménye szerint rész¬ 
ben természetes jelenség, részben műtermék, s ezt az álláspontot fog¬ 
lalja el számos botanikus is, elsősorban Strasburger és iskolája. Vej- 
DOVSK.Y (121) egészen határozottan azt vallja, hogy természetes állapot, 
Popoff (94) szerint a Paludina ovocytáiban nem műtermék ; Munson (84) 
szerint a Papilio rutulus hím csírasejtjeinek synapsisa nem a reagen¬ 
tiák eredménye ; Arnold (3a) vizsgálatai értelmében a Planaria lactea , 
Morse (83a) szerint a Periplaneta americana synapsisa a természetes 
állajjotnak felel meg. Mások ellenben egészen határozottan a reagen¬ 
tiák hatására vezetik vissza a chromatin összehúzódását, pl. McClung, 
•Janssens, Bolles Lee, Davis. Janssens (52) különösen hangsúlyozza, hogy 
a chromatin egyoldalú összehúzódását csakis készítményei belső, mélyeb¬ 
ben fekvő részeiben figyelte meg, vagyis ott, a hova a rögzítő folyadék 
kevésbbé hatolt be, ellenben a peripherikus részeken nem talált synapsis - 
ban lévő sejtet. Davis (19) szintén arra hivatkozik, hogy a kerülethez 
közelebb eső részekben, a melyeket a rögzítő folyadék könnyebben ért, 
nem észlelte a chromatin összehúzódását. Bolles Lee a chromatinnak 
a Helix pomatia hím csirasejtjeiben való összehúzódását pathologikus 
tüneménynek tartja, annál is inkább, mert élő sejtek vizsgálata során 
azt tapasztalta, hogy azoknak chromatinja elhalásuk közben fokozatosan 
a mag egyik részében csoportosult. Egyébként az ő rajzán (10, pl. I., 
fig. 12), valamint DAvis-én is (19, pl. 2., fig. 24—25) első pillanatra is 
látható, hogy valóban pathologikusan megváltozott sejtet ábrázol. 
Saját vizsgálataim határozottan azt bizonyítják, hogy a chromatin 
egyoldalú összehúzódása nem a reagentiák befolyásának eredménye, 
hanem a fiatal spermatocyták általánosan jellemző, természetes állapota. 
Bizonyítja ezt az, hogy a föntebb említett rögzítő folyadékok bármelyiké¬ 
vel kezeltem is tárgyamat, mindig ugyanazt, vagy legalább nagyon ha¬ 
sonló képeket kaptam, és pedig a készítménynek mind a mélyebben 
fekvő, mind a felülethez közelebb eső részében. Ha a chromatin össze¬ 
húzódása valóban a rögzítő folyadék zsugorító hatásának eredménye 
volna, akkor teljességgel lehetetlen volna megérteni, hogy a zsugorodás 
jelenségei mért nem mutatkoznak a synaptikus sejtek közvetetten köze¬ 
lében található, a fejlődés egyéb szakaszában lévő csírasejteken is? 
Annyit kétségtelennek tartok, hogy a reagentiák az ilyen sejteket, a 
melyeknek chromatinja különben is nagyon hajlandó az összehúzódásra, 
sokkal könnyebben befolyásolják, mint a többi sejteket, s így könnyen 
