252 
Dl SOÓS LAJOS 
lehetséges, hogy a chromatin a nem eléggé gondosan kezelt tárgyakban 
szinte alaktalan tömeggé zsugorodik össze, mint a hogyan Bolles Lee 
és Davis említett rajzai is föltüntetik. PERÉNYi-féle folyadékkal rögzített 
készítményeken néha magam is találtam olyan képeket, a milyent 
Bolles Lee lerajzolt de ezeket igen könnyen meg lehet különböz¬ 
tetni a synapsis természetes állapotát föltüntető képektől, mivel az 
utóbbiakban az egyes chromosomákat is föl lehet ismerni, amazoknak 
a chromatinja ellenben alaktalan tömeggé folyt össze. 
A synapsisban lévő sejtek, vagy a hogy Vejdovsky nevezi őket : 
synaptocyták chromatinja kezdetben, mint említettem, vékony fonalak¬ 
ból áll. Winiwarter (128) az ilyen sejtmagvat vékony fonalú, leptoten 
magnak nevezi. A fejlődés következő szakaszát a VII. T., 13. r. érzékíti, 
a melyet az jellemez, hogy chromatinja szintén a mag egyik részén 
csoportosult, azonban a gomolyt alkotó chromatinfonalak sokkal vasta¬ 
gabbak, számuk pedig szemelláthatólag megkevesbbedett. A fonalak szá¬ 
mát azonban most sem lehet megállapítani, mivel igen tömött, mikro- 
skóppal nem analysálbató tömeget alkotnak. Fontos, hogy a fejlődés 
eme stádiuma közvetetleníil követi a megelőzőt, a mit az bizonyít, hogy 
bár rengeteg sok synaptocytát vizsgáltam, olyat nem találtam, a mely 
e két stádium közé eső állapotot tüntetett volna föl. Ugyanezt tapasz¬ 
talta Lérat (61) is a Cyclops strenuus- on, a melynek spermatocytáiban 
a vékonyfonalú gomoly szinte ugrásszerűen alakul át vastagfonalú, 
Winiwarter elnevezése szerint pachyten gomolylyá. A spermatocyták 
ebben a stádiumban, úgy látszik, hosszabb ideig maradnak, a mit abból 
lehet következtetni, hogy az ilyen sejtek roppant gyakoriak s a mirigy¬ 
csöveket néha majdnem egyedül ezek töltik ki. 
A chromatin a synapsisnak ebben a második szakaszában önálló 
chromosomákká alakul át. A chromosomák tömege később meglazul, 
alkotórészei mindjobban eltávolodnak egymástól s végül szétszóródva a 
mag egész üregét kitöltik. A tömeg meglazulása után láthatjuk, hogy a 
chromosomák hurok, vagy inkább patkóalakúak lettek (VII. T., 14. r.). 
Ezeknek a patkóalakú chromosomáknak az elhelyezkedése igen jellemző. 
Ugyanis szabad végük a sejtnek egy meghatározott pontja felé irányul 
s ott aránylag kis területen látszólag a maghártyához tapad. Másik, 
ívesen hajlott végük a sejt belseje felé néz. E közben kissé a sejt plas- 
mája is meggyarapodik, valamint a magvacska is, mely ilyenkor a chro¬ 
mosomák szabad vége közelében szokott elhelyezkedni. Ez a stádium a 
franczia szerzők ú. n. bouquet stádiuma, a mely sok állat hím és női 
csirasejtjei fejlődésének során szabályszerűen jelentkezik, a mint azt már 
számos szerző megfigyelte (Batrachoseps : Janssens; halak: Maréchal; 
Paluclina : Popoff ; Helix : Bolles Lee, Ancel ; Acndiclae és Locustidae : 
