262 
Di SOÓS LAJOS 
el az elsőtől. A chromosomák ekkor is tojásdadalakúak, melyek hosszabb 
tengelyükkel párhuzamosan helyezkednek el a magorsóhoz képest. Hogy 
á chromosomák száma ugyanannyi, mint az első érési oszlás alkalmá¬ 
val, azt a X. T., 6. r. bizonyítja, a melyen 18 chromosoma világosan lát¬ 
ható, s a melyekhez még a helyzetüknél fogva fel nem tüntethető, de 
a mikroskóppal jól megkülönböztethető chromosomák járulnak. A X. T., 
7. r., mint említettem, a telophasist ábrázolja, ezt a stádiumot azonban 
csak egy későbbi, a spermatidákról szóló fejezetben fogom ismertetni. 
5. A Helix érési oszlásaira vonatkozó irodalmi adatok. 
A bevezető fejezetben már ismertettem röviden azt az irodalmat, 
mely szorosan tárgyamra vonatkozik. Az azokban található adatokat 
ezen a helyen saját megfigyeléseimmel óhajtom összevetni, hogy a vitás 
pontokat lehetőleg tisztázhassam. 
Duval (24), Bloomfield (7) és Bouzeaud (101) vizsgálatai a sperma- 
togenetikai vizsgálatok gyermekkorában jelentek meg, s azért eredmé¬ 
nyeik a mikroskópi technika fejletlensége következtében sem lehettek 
jelentékenyebbek. Ezek a szerzők mind az ivarmirigy leginkább szembe¬ 
ötlő elemeiből, az alapsejtekből származtatták az ondósejteket. Az alap¬ 
sejtekben Duval és Bouzeaud szerint endogen szaporodás útján több 
fiók-sejtmag keletkezik, melyek mindegyikéből egy (Duval) vagy több 
(Bouzeaud) spermatozoa fejlődik. Ez a három szerző a fejlődő csírasejtek 
egyes nemzedékeit még egyáltalán nem ismerte. 
Platner (91, 92) törekedett először arra, hogy a spermatogoniákat 
és a spermatocytákat megkülönböztesse egymástól, azonban ez a törek¬ 
vése nem igen sikerült. Az a sejt, a melyet ő nyugvó spermatogoniának 
tartott és le is rajzolt (91, Taf. XXIII., Fig. 11) kétségtelenül nem 
spermatogonia, hanem nyugvó spermatocyta, a mit az is bizonyít, hogy 
jól fejlett chromidialis készüléke van. Hogy Platner a sejtnemzedékek 
sorával mennyire nem volt tisztában, azt dolgozatának következő kité¬ 
tele mutatja (91) : «A spermatocyták a spermatogoniáktól abban külön¬ 
böznek, hogy kisebbek, továbbá, hogy az a sajátságos alkotórészük (a 
chromidialis készüléket érti!) nincs meg, mivel az az utolsó oszlás alkal¬ 
mával tönkre megy, s végül abban térnek el, hogy gyors egymásutánban 
oszolva, magvuk egyáltalán nem tér nyugalmi állapotba, hanem azok 
leginkább a gomoly-stádiumban találhatók.» Későbbi dolgozatai is azt 
bizonyítják, hogy a sejtnemzedékek sorát nem tudta megállapítani, ille¬ 
tőleg a sperm atozoák fejlődése során csak egy oszlást tudott biztosan 
megállapítani. Pedig egyik dolgozata (92) tanúsága szerint ő már az 
I. spermatocyták és részben a spermatogoniák oszlásának összes főbb 
