A HELIX ARBUSTORUM HÍM CSÍRASEJTJÉNEK FEJLŐDÉSE. 
271 
gálatai azt bizonyítanák, hogy a chromosomák fejlődésének ez a módja, 
ha nem is általános, de mindenesetre nagyon gyakori jelenség az állat¬ 
világban. 
A Myxine glutinosa fiatal spermatocytáinak chromatinja Schreiner 
A. és K. E. szerint sűrű, finom fonalakból álló hálózatot alkot, melynek 
szálai között egy ideig még kisebb-nagyobb chromatinrögöket is lehet 
találni, de csakhamar átalakulnak azok is fonalakká. A fonalak utóbb 
a mag egyik sarkában halmozódnak össze s hurokalakúakká lesznek. 
A fejlődés során két-két fonál párhuzamosan helyezkedik el, melyek 
később összeolvadnak egymással s ezzel egyidejűleg megrövidülnek s 
megvastagszanak. Az egyesülés után a kettős fonál két alkotó részét 
vagy egyáltalán nem vagy csak nagyon nehezen lehet fölismerni, azonban 
egy későbbi stádiumban ismét fölismerhetőkké Válnak. A chromatin ekkor 
már nem alkot összefüggő fonalat, hanem szelvényekre tagolódott, melyek 
a maghártya alatt helyezkednek el. Az első érési oszlás alkalmával a 
kettős fonál két alkotórésze válik el egymástól, ez tehát a csökkentő 
oszlás. 
Eltérő módon fejlődnek ugyancsak Schreiner A. és K. E. (110) 
szerint a Tomopteris onisciformis spermatocytáinak chromosmái. Ezekben 
a spermatocytákban a növekedési időszak elején nem alakul ki igazi 
magrecze, mert az utolsó spermatogoniális oszlás alkalmával formálódott 
patkóalakú chromosomák még akkor is megvannak. A chromosomák szabad 
végei a mag egyik pontján szorosan egymás mellett helyezkednek el, 
ívesen hajlott végük pedig a mag belseje felé fordult. A fonalak, melyek 
eddig nagyon lazák voltak, később is vékonyak ugyan, de nagyon hatá¬ 
rozottak, tömörek. Az átalakulás szabad végükön kezdődik s ezzel egy¬ 
idejűleg azt is meg lehet figyelni, hogy két-két fonál szabad végei egy¬ 
más felé hajlanak, majd párhuzamosan egymás mellé illeszkednek s 
végül összeolvadnak. 
Ebben a leírásban az a feltűnő, hogy szerinte a spermatocyták 
növekedési időszakának kezdetét alkotó nyugalmi stádium hiányzik, a 
mi vagy megfigyelésbeli tévedésre utal, vagy arra, hogy a szerzők a 
fejlődési sorozatot nem figyelték meg teljesen, a mi minden esetre csök¬ 
kenti a szerzők megfigyeléseinek helyességébe vetett bizalmat. 
Ez irodalmi áttekintés befejezéséül csak azt jegyzem még meg, 
hogy a chromosomák egyes : szerzők szerint bizonyos növények csíra¬ 
sejtjeiben is párhuzamosan egyesülnek (különböző egy- és kétszikűek: 
Grégoire, Overton, Allen ; Allium és Convallaria : Berghs ; Listera, 
Tanacetum, Drosera, Arum : Bosenberg). 
Ha jobban szemügyre vesszük az imént ismertetett fölfogás bizo¬ 
nyítékait, legelőször az ötlik föl, hogy ezek a bizonyítékok vajmi szegé- 
