A HELIX ARBUSTORUM HÍM CSÍRASEJTJÉNEK FEJLŐDÉSE. 273 
A Helix arbustorum- ra nézve teljesen kétségtelen, hogy a fejlődés sora 
valóban ez, mint azt a sejtek gondos összehasonlítása bizonyítja. A vas¬ 
tag fonalakkal bíró sejtek mindig nagyobbak, mint azok, a melyeknek 
vékony fonalaik vannak, azért nyilvánvaló, hogy az állandó növeke¬ 
dés által oly élesen jellemzett spermatocyták sorában az előbbiek idő¬ 
sebb, az utóbbiak fiatalabb nemzedéket képviselnek. A vastag fonalakkal 
bíró sejtek viszont mindig kisebbek, mint a melyeknek kettéhasadt 
chromosomáik vannak, s így a sejtnemzedékek sora teljes biztossággal 
megállapítható. Egyébként lásd erre nézve a VII. T. 12—14. és a Vili. T. 
1. és 3. rajzait, melyek ezt a viszonyt, mivel ugyanazzal a nagyítással 
készültek, igen határozottan föltüntetik. Azért a tárgy ismerete hiányá¬ 
ban az analogia alapján azt következtetem, hogy Schreiner A. és K. E. 
a Myxiné- re vonatkozóan valóban helyesen állapította meg a fejlődés 
sorrendjét s nem tarthatom helyesnek Meves abbeli nézetét, hogy a 
vékony fonalakkal bíró (leptoten) magvak, illetőleg sejtek mindig fiata¬ 
labbak a vastag fonalakkal bíróknál, továbbá, hogy a vékony fonalak 
mindig a vastagok hasadásából keletkeznek. Ebből az következik, hogy 
MEVES-nek a chromosomák párhuzamos egyesülésének tana ellen föl¬ 
hozott emez érvét sem tarthatom döntőnek, bár egyes esetekben, mint 
látszik, valóban úgy van a dolog, hogy a vékony fonalak a vastagok 
kettéhasadásából keletkeznek, s így a vékony fonalak jellemezte sejtek 
idősebbek a vastag fonalakkal bíróknál. Például a Salamandra szol¬ 
gálhat. 
A Salamandra, maculosa ; spermatocytáiban Schreiner A. és K. E. 
szerint előbb vékony fonalak jelennek meg, s csak azután vastagok. 
Azonban Meves (71), valamint Flemming (28) korábbi vizsgálatai, melyekre 
Meves (73, 74) Schreiner A. és K. E. ellen való polémiájában hivatko¬ 
zik, az ellenkezőt bizonyítják. Eme vizsgálatok szerint a Salamandra, 
spermatocytáinak chromatinja az utolsó spermatogoniális oszlás után 
nagy, gömbded vagy szögletes rögöket alkot. A rögökből kiinduló linin- 
fonalakra utóbb chromatin kezd rakódni, maguk a rögök pedig kisebbek 
lesznek. Ily módon sűrű cliromatinhálózat keletkezik, a mely szabály¬ 
talan alakú csomókból és vékonyabb fonalakból áll. A chromatinrögök 
később eltűnnek, a fonalak pedig vastagabbak, egyenletesebbek lesznek 
és a sejt egyazon tájéka felé irányulnak. Ezek a fonalak hosszant hasad¬ 
tak és pedig már akkor, a mikor a chromatin másik része még rögöket 
alkot. Schreiner A. és K. E. a hasadt fonalakról azt véli, hogy két 
vékony fonál egyesüléséből keletkeztek, Meves ellenben határozottan azt 
tartja, hogy a vastag fonál kettéhasadásából jöttek létre. A hasadás 
Elemming szerint már igen korán jelentkezik, s megvan már akkor is, 
a mikor még egyáltalán nem. vagy csak alig vehető észre, vagyis a 
18 
Annales Musei Nationales Hungarici. Vili. 
