A HELIX ARBUSTORUM HÍM CSÍRASEJTJÉNEK FEJLŐDÉSE. 
281 
Láttuk, hogy a mag a spermatocyták fejlődésének első időszakában 
erősen megnövekedik, a mit csak úgy lehet megmagyarázni, hogy bi¬ 
zonyos anyagokat vett fel. Bárhonnan is kerültek azok, annyi kétség¬ 
telen, hogy a magvat körülvevő plasmán keresztüljutottak rendeltetésük 
helyére, a mi azt jelenti, hogy a plasma és a mag között a maghár¬ 
tyán keresztül diosmotikus folyamatok mennek végbe. A növekedés 
második időszakában viszont a plasma növekedik erősen, a mivel együtt 
megfigyelhető a chromatin megkevesbbedése is. Ennek látható jele első¬ 
sorban az, hogy a mag kevésbbé festődik, vagyis a magban kevesebb, 
a chromatin módjára festődő anyag van. A VII. T. 14. és Vili. T. 
3—4. r. összehasonlítása első pillanatra meggyőz az állítás helyes vol¬ 
táról. Nem akarok kitérni arra a szintén vitás kérdésre, hogy a chro¬ 
matin mely alkotórészei távoznak el a magból, hogy ez alkalommal 
valóban a «trophochromatin» 0 válik-e el az «idiochromatin»-tól. Minket 
ez alkalommal csak az a tény érdekel, hogy a mag egyes anyagai a 
plasmába jutnak, melyeknek további sorsa is megállapítható. Ez azt 
bizonyítja, hogy a növekedési idő második szakaszában szintén erős 
diosmotikus folyamatok mennek végbe. A diosmotikus áram természe¬ 
tesen állandó mozgásban tartja a mag össze» anyagát, s magával ragadja 
a chromomerákat is, melyeknek összetartó anyaga tűnt el a linin vissza¬ 
fejlődésével. A folyamat végső eredménye az, hogy a chromomerák egy¬ 
máshoz való helyzete is megváltozik és szinte lehetetlen, hogy az újból 
való csoportosulás alkalmával ismét régi kapcsolatukba juthassanak. 
Ebből az következik, hogy a növekedési időszak végén kialakul chromo- 
somáknak más «egyéneknek») kell lenniök, mint a melyek a megelőzők 
voltak. Azt hiszem, hogy ily módon a szervezetek változékonyságának 
eredete is könnyebben magyarázható, mint a chromosomák individuali¬ 
tásának merev tanával. 
Az elmondottak alapján a chromosomákat nem tartom egyéneknek, 
hanem csak «taktikai csoportok»-nak, a melyek csak az oszlást meg¬ 
előző időszakban alakulnak ki. így érthető, hogy a spermatocyták fej¬ 
lődése során kétszer találkozunk chromosomákkal. A synapsis alkalmával 
kialakulnak, mivel a sejtek oszláshoz készülődnek, azonban a következő 
stádiumban ismét eltűnnek, mert a sejt nem oszlik ketté, s újból ki¬ 
alakulnak, a midőn a sejt másodszor is oszláshoz készülődik, s ekkor 
meg is maradnak, mert a sejt valóban kettéoszlik. A chromosomák 
száma mindkét esetben ugyanaz, mível, mint kifejeztem magamat, a 
számot szabályozó, egyelőre ismeretlen machanismus a spermatocytákban 
állandóan működik. 
