286 
D? SOÓS LAJOS 
Az elmondottakkal kapcsolatban még egyszer rá kell térnem a 
chromidialis készülék, illetőleg a « mellékmag » kérdésére. 
Alig van olyan szerve a sejtnek, a melynek mibenlétéről hasonló 
ellentétes adatokat találnánk az irodalomban. A Helix him csíra¬ 
sejtjeiben, mint említettem, Platner látta először s ő a Bütschli- 
től származó névvel mellékmagnak nevezte. Eredetével, szerkezetével 
sokat foglalkozott s arról való nézetét többször változtatta. Eleinte azt 
tartotta, hogy a magból származik, azonban legutolsó erre vonatkozó 
dolgozatában (93) arra az eredményre jutott, hogy a mellékmag és a 
magorsó fonalai genetikailag összefüggenek egymással. Bolles Lee (9, 11) 
szerint a mellékmag nem egyéb, mint a degenerálódófélben lévő mag- 
orsórostok csoportja. Ezt a nézetet vallja Prowazek (98) is, a ki a sejt 
eme szervét « Spindelrestkörper »-nek nevezte el. Murray (85) szerint a 
mellékmag azonos a sphæràval s annak közepén foglal helyet a centro¬ 
soma. Korff (55) szintén megfigyelte a mellékmagvat s azt a sphserá- 
val, illetőleg a MEVES-féle idiozomával azonos testnek tartja. Tschassow- 
nikow (120) szerint a mellékmag sajátságos anyagtömeg, mely hasonla¬ 
tosan a sejt egyéb szerveihez (mag, centrosoma) egyik sejtnemzedékről 
a másikra öröklődik. 
Ancel (2) gondos vizsgálatai a következőkép tüntetik föl a mellék¬ 
mag keletkezését és szerkezetét: A fiatal spermatocyták plasmájában, 
közvetetleníil a maghártya mentén finom, vékony, vashæmatoxylinnal 
feketére festődő fonalak jelennek meg, melyek párhuzamosan futnak a 
maghártya felületével. Ezek a fonalak később a sejt egyik felében cso¬ 
portosulnak, míg a másik felét a mag foglalja el. A fonalak közt utóbb 
többé-kevésbbé hajlott pálczikák jelennek meg, melyeknek csoportja tel¬ 
jesen megfelel annak a definitiónak, a melyet a különböző szerzők a 
mellékmagról adnak. A pálczikák a fejlődés során mindig vastagabbak, 
élesebb körvonalúak, határozottabbak lesznek s ezzel egyidejűleg a plas- 
mában elszórt fonalak száma is tetemesen csökken. Részletes leírás 
helyett a Vili. T. 5. r.-ra utalok. 
Popoff (94) vizsgálatai mindenben megerősítik Ancel adatait. A ké¬ 
sőbbi mellékmagvat alkotó chromidialis anyagok szerinte már a leg¬ 
fiatalabb spermatocytákban megjelennek s közvetettemül a maghártya 
mellett egy csoportban foglalnak helyet. A szerv előbb apróbb, később 
nagyobb rögökből, valamint finom fonalakból áll. A rögök a szerzők 
<<mitochondria-szemecskéi»-vel azonosak. A pachyten-mag chromidiái 
azon a helyen csoportosulnak, a mely felé a hurokalakú chromosomák 
szabad végei néznek. A fonalak később megszaporodnak és a mag körül 
tovább terjednek, egyszersmind a chromidiarögök és -fonalak egy részét 
vastagabb fonalak váltják föl, melyek sűrű csoportot alkotva szorosan a 
