A HELIX ARBUSTORUM HÍM CSÍRASEJTJÉNEK FEJLŐDÉSE. 
293 
zott utódok részben egyszínűek, részben övékkel tarkázottak, melyeknek 
számaránya a MENDEL-féle hybridek számtörvényének felel meg. 
Azonban mindezek pusztán föltevések, melyeknek lehetségessé¬ 
gükön kívül semmi bizonyítékuk sincs. Annyi valószínűnek látszik, hogy 
ezeknek az érdekes képződményeknek határozott, a többi chromosomá- 
tól eltérő feladatuk van, hogy azonban ez a föladat micsoda, azt a róluk 
való ismereteink mai állapotában nem tudjuk megmondani. 
A Helix arbustorum-n&k még egy rendellenes chromosomája van, 
az t. i., a mely az I. spermatocyták metaphasisa kezdetén kiszabadul 
a magból és a plasmába jut (IX., T., 6., 8. r.). Ez a chromosoma, he¬ 
lyesebben chromosomaszerű test nem lehet más, mint a nucleolus. Ezt 
a föltevést közvetetten megfigyeléssel vajmi bajos támogatni, mivel a 
magvacska a prophasis végén szerkezet és festődés tekintetében nem 
tér el a typusos chromosomáktól, azonban egy fontos körülmény eme 
föltévés mellett szól. 
Láttuk, hogy a magvacska a prophasis végére hatalmas nagyságúra 
növekedik, s eme hatalmas képződménynek az egészen fiatal II. sper- 
matocytában hire sincs, tehát az oszlás valamely szakaszában el kellett 
tűnnie. Annak nincs nyoma, hogy közben föloldódott volna, s így eltű¬ 
nését csak azzal magyarázhatjuk, hogy mindenestől a plasmába jutott. 
Az a föltevés, hogy a kilökött test valódi chromosoma volna, minden 
tapasztalati tudásunknak és theoretikus következtetésünknek ellentmond. 
A Helix arbustorum esete egyébként épenséggel nem látszik egyedül- 
valónak. Buchner (18a) a Gryllus - ban figyelte meg ezt a folyamatot; 
Arnold (3) rajzaiból (Taf. X., Fig. 18. és 21.) azt következtetem, hogy 
a Hydrophilus piceus spermiogenesisében hasonló jelenség megy végbe, 
bár Arnold maga ezeket a képeket máskép magyarázza. Duesberg (22) 
úgy véli, hogy a patkány spermatocytáinak chromatoid teste nem más, 
mint a magból kilökött magvacska. 
A magvacskánál a magból való kilökését ama folyamat befejezésé¬ 
nek tartom, melynek czélja, hogy a spermatocytákat chromatinjuk egy 
részétől megszabadítsa s így a sejtet a depression átsegítse. Mikor a 
spermatocyták depressiós jelenségeit ismertettem, rámutattam arra is, 
hogy annak a magyarázatnak egy nehézsége van. Nehéz t. i. megérteni, 
hogy ama kevés plasmának, melylyel a spermatocyták a chromidiák 
megjelenése idején bírnak, oly nagy chromatinelnyelő tehetsége van. 
Fontos jelenség, hogy a magvacska épen ebben az időszakban kezd föl¬ 
tűnően növekedni s ekkor vesz föl mind több és több chromatint. Ha 
föltesszük, hogy ez a folyamat, a chromatinnak ily módon való lekö¬ 
tése vezeti be, illetőleg előzi meg a chromidiák keletkezését, az em¬ 
lített magyarázat nehézségei is minden esetre tetemesen csökkennek. 
