294 
Dl SOÓS LAJOS 
8. A spermatozoák kialakulása. 
A spermatozoák fejlődésének első szakaszai közvetetlenül követik 
a II. spermatocyták oszlásának utolsó szakaszát, azért ebből kell kiin¬ 
dulnunk. 
A második érési oszlás telophasisát az jellemzi, hogy a chromo- 
somák sűrű tömeggé olvadnak össze (X. T., 7. r.), a melyben néha 
még lehet különböztetni, legalább egy ideig, az egyes chromosomákat 
is. A ehromatinszemecskék később olyan egyenletesen oszlanak el, hogy 
a mag diffus festődés következtében homogénnek látszik (X. T., 8., 10. r.). 
Midőn a mag ilyen módon kialakult s a két fióksejt elvált egymástól, 
akkor már a hím csírasejtek utolsó nemzedéke, a spermatidák vannak 
előttünk. 
A szabadon lévő fiatal spermatida alakja gömbded (XL T., 1., 3. r.), 
a csoportban lévőké sokszögletű (X. T., 9. r., XI. T., 4., 5. r.). A mag 
kezdetben tojásdad alakú, melynek hosszabb tengelye merőleges a mag¬ 
orsó tengelyére (X., T., 9. r.). A sejtben a magon kívül a következő 
alkotórészeket lehet megkülönböztetni : 1. A két centrosomát, illetőleg 
centriolát, 2. a chromidialis készüléket és mitochondria szemecskéket, 
3. a chromatoid testet. 
A chromidialis készülék, ill. mellékmag, melyet typusos pseudo- 
chromosomák alkotnak, szerkezetére nézve a sj)ermatocyták megfelelő 
készülékével egyezik meg (XL T., 5. r.). A mitochondria szemecskék 
szét vannak szórva az egész plasmában. 
A chromatoid test, mint a spermatocytákban, világos udvarral 
körülvett, a chromatin módjára festődő képződmény (v. ö. XI. T., 14. r.). 
A spermatidák két centriolája a második érési orsó sarkát elfog¬ 
laló centriola kettéhasadásából keletkezik. Egyikük a sejt széle felé 
vándorol s a sejthártya alatt foglal helyet (X. T., 8. r.). Ez felel meg 
a szerzők distalis, vagyis a sejt széléhez közelebb eső centrosomájának. 
A másik centriola a mag felé vándorol és a spermatida magvának ki¬ 
alakulása után rögtön a magnak a volt magorsó sarka felé néző, csésze¬ 
szerű bemélyedésébe húzódik (X. T., 8. r.). Ez a szerzők proximalis, 
vagyis a maghoz közelebb eső centrosomája. A proximalis centriolát 
világos, erős fénytörésű anyag veszi körül, melyre jellemző, hogy alig 
vagy egyáltalán nem festődik, azonban fényessége következtében mindig 
élesen föltűnik. Ez a test a centrosphæra. 
A Helix spermiogenesisével foglalkozó eddigi vizsgálatok szerint 
a centriolák eredeti elhelyezkedése más. így Korff (55) és Prowazek (98) 
szerint a Helix pomatia fiatal spermatidájának két, esetleg három 
centriolája egymás mellett közvetetlenül a sejthártya alatt foglal helyet 
