296 
DS SOÓS LAJOS 
proximalis centriolából keletkezik. Bolles Lee szerint a spermatidának 
csak egy centriolája van, mely a. sejthártya és a mag között foglal helyet. 
Ebből nő ki a tengelyfonál, mely a maggal csak egy sajátságos test, a 
hyaloplast közvetítésével függ össze. 
Közben a mag is megváltozik. A chromatin a maghártya alatt, 
de a legnagyobb tömegben a tengelyfonál felé eső oldalon tömörül, 
a mag másik részében ellenben a magnedv gyülemlik össze. A fo¬ 
lyamat kezdetét a XL T. 3. r -a tünteti föl, későbbi állapotot mutat a 
XL T. 2. r.-a, a végső stádiumot a XI. T. 7. r.-a érzékíti, mely 
utóbbin a chromatin már sűrű tömeggé tömörült a mag egyik sarkán, 
míg az ellentétes sarkát félholdalakú, víztiszta test foglalja el. Kezdetben 
egészen jól látni, hogy a víztiszta test a mag egyik része. A XI. T. 2. 
r.-a pl. meggyőzően bizonyítja, hogy a magnak a tengelyfonáltól elfor¬ 
dult részén valami víztiszta anyag halmozódott föl, mely a maghártyán 
belül van. A chromatikus rész a világos résztől még nem határolódott 
el élesen. A két rész utóbb mindinkább elkülönül egymástól (XL T., 
5., 6., 7. r.) s végül újonnan keletkezett maghártya választja el őket. 
A világos test a magnak nem mindig ugyanabban a részben helyez¬ 
kedik el. Leggyakrabban a tengelyfonáltól elfordult részében található, 
máskor más helyet foglal el, mint pl. a XI. T. 6. r.-án látható. Leg- 
föltünőbb az az eset, midőn úgy alakul ki, a hogyan a XL T. 4. r. 
tünteti föl. A világos rész ebben az esetben szalagszerű, a mely körül¬ 
belül a mag középvonalában a maghártya alatt húzódik keresztül a mag 
egyik szélétől a másikig. Az egész képződmény félköralaku duzzanat, a 
mely a mag jórészét körülöleli. A mag két szélén látható félköralakú 
világos rész (XL T., 4. r.) ennek a félhengernek a vetíilete. Ezt a kép¬ 
ződményt Zimmermann (131) látta először s igen találóan a Saturnus 
gyűrűjéhez hasonlította. Bolles Lee (12) ezt a magvat, mely szerinte a 
Helix pomatia spermatozoáinak fejlődése során mindig megjelenik és a 
fejlődés második korszakát jellemzi, Saturnus-szerű magnak («noyau en 
Saturne») nevezi. 0 azt hiszi, hogy ez a képződmény azonos azzal, a 
melyet korábbi dolgozataiban hyaloplast néven írt le. Ez a Bolles Lee- 
féle hyaloplast erős fénytörésű, nem, vagy alig festődő, homogén test, 
a mely a szerző szerint a H. pomatia -nak mind nyugvó, mind osztódó 
spermatoeytáiban megvan s egyik sejtnemzedékről a másikra származik 
át. Megjegyzem, hogy ezt a testet a H. pomatia csírasejtjeinek eddigi 
vizsgálói közül senki sem említi s magam sem figyeltem meg a H. ar¬ 
bustorum csírasejtjeiben. 
Bolles Lee hyaloplastnak veszi mind azt a világos testet, mely a 
Saturnus-szerű magon a gyűrűt alkotja, mind pedig azt, a mely a 
magnak a tengelyfonál felé eső részén, de a magon kívül fekszik. Ebben 
