32ü ' 3Æ0ESZ GUSZTÁV ; _ 
tomber második felében, évről-evre, szép piros színűnek láttam. AApiros 
szíhl á sejtnedvben oldott állapotban jelenlevő világos karminpiros fes- : 
lék adja. A téli rügy levelei ellenben zöldek. Pel kell említenem azt a 
megfigyelésemet is, bogy a -tél közepén haza hozott zöld téli rügyek, 
februárius hónapban piros színű lervélörvöket fejlesztettek, melyek később, 
elzöldültek. A pirosodás nyilván azokra az okokra vezethető vissza, 
melyekre már többen rámutattak, de a melyeket csak Kny * ** és Over- 
ton igazoltak be kísérletileg. Szerintök ugyanis a piros festék kelet¬ 
kezését a hőmérséklet csökkenése idézi elő. Ezért jelentkezik az elvö¬ 
rösödés leginkább tavasszal, ősszel és az alpesi tájakon. A piros festék 
képződése szoros viszonyban van a keményítőnek czukorrá való átala¬ 
kulásával. Jelentősége pedig az, hogy a fénysugarakat elnyeli, hővé 
alakítja át. Ily módon melegmennyiséget szerez a növénynek, melyhez 
az a hűvösebb évszakban direkt úton nem juthat. 
A brassói Aldróvancla "társaságát az alámerült és úszó növények 
közül a Riccia fluitans L., Lemna trisulca L., Lemna minor L., Spiro - 
dela pölyrhiza (L.) Schleid., Ceratophyllum demersum L., Myriophyl- 
lum verticillatum L., Callitriche Transsüvanica Schur és az Utricu¬ 
laria vulgaris L. alkotják. 
A partot szegélyezik a következők: Carex Pseudocyperus L., 
Alopecurus fulvus Sm., Poci trivialis L., Cyperus fuscus L., Ranuncu¬ 
lus sceleratus L., Cardamine pratensis L., Calium Cruciata (L.) Scop., 
Galium palustre L., Asperula Aparine M. B., Scutellaria galericulata 
L., Myosotis scabra Simk., Ridens cernua L. 
A víz fenekén gyökerezve magasra kiemelkednek a következő nö¬ 
vények : Typha latifolia L., Typha angustifolia L., Rutomus umbcl- 
látus L., Ranunculus Lingua L. 
Caspary 1862-ben írt szép értekezése végén az Aldr ovanda ter¬ 
mészetrajzának nehány hézagára mutat. Kérdésekbe foglalja mindazt, a 
mit az Aldrovandá’ ról 1862-ben még nem ismertek. Kérdéseinek egyike : 
«Hogy viselkednek a téli rügyek természetes előfordulási helyükön? 
Úsznak-e a tél folyamán, vagy lent vannak-e a víz fenekén? Utóbbi 
esetben mikor és mily módon szállanak a víz felszínére ?» 
E kérdésekre az irodalom nem ad egybehangzó feleletet. Erre 
vonatkozó saját megfigyeléseimet legczélszerűbbnek vélem oly módon 
közölni, a mint ezeket naplószerüen annak idején följegyeztem. 
* Kny L. : Zur physiologischen Bedeutung des Anthocyans. (Atti del Congresso 
Botanico Internazionale di Genova, 1892. Genova, 1893, p. 135.) 
** Overton : Beobachtungen und Versuche über das Auftreten von rothem 
Zellsäft bei Pflanzen. (Prinosheim’s Jahrbücher f. wiss. Botanik. 1899. Bd. XXXIII. 
p. 171.) 
