AZ ALDROVANDA VESÏÔULOSA ISMERETÉHEZ. 
331 
I. 
számú növény 22' nap 
alatt 
12 mm.-t, 
1 nap alatt 0*54 
mm.-t nőtt 
H. 
« 
oo 
« 
24 « 
1 « « 0*5 
. j « < ■ «: 
Hl. 
« 
■ « 48 « 
• « . 
16 « 
co 
co 
ò 
: .« « 
IV. 
« 
« 30 « 
« 
13 « 
1 •. « « ' 0*43 
. « « 
V. 
« 
« 30 « 
« ■■ 
12 ' « 
1 « « 0*4 
• « « 
Egy napra tehát 0*44 mm. átlagos növekedés esik. 
Egy hétre 3*1 mm. átlagos növekedés esik. 
Mivel ezen egyének szártagjai 2 mm. hosszúak voltak, következik, 
hogy a növény egy hét alatt 1—2 szártaggal növekedett, illetőleg ugyan¬ 
annyi levélörvvel gazdagodott, 
A szobában tartott téli rügyek mindig a víz színén úsztak. Nem 
estek le akkor sem, ha a szoba napokon keresztül is fűtetlen maradt. 
Máskép viselkedtek azok a példányok, melyeket Budapestre, a Magy. 
Nemz. Muzeum növénytani osztályának küldöttem. Ezek téli rügyei, 
dr. Eilarszky Nándor közlése szerint, az aquarium fenekére szálltak 
és csak tavasz elején emelkedtek a víz színére. 
Az Aldrovanda igen kényes. Caspary, Schoenfeld. és Hausleutner 
sokat panaszkodnak, hogy növényeik, bárhogy is kedveztek nekik, rövi- 
debb-hosszabb idő múlva tönkre mentek. Alkalmaztak lágy és kemény 
vizet, czementmedenczét, a medencze aljára földet, agyagot tettek, véd¬ 
ték a hevesebb széltől és erősebb napfénytől — mindhiába ! 
Az én edényeimben is hosszabb tengődés után, 9—12 hónap múlva, 
tönkre mentek. A kultúrában lassú elsatnyulás, eltörpülés a sorsa. A leve¬ 
lek felényire rövidülnek, a szártagok ennek következtében hosszúaknak 
tűnnek fel. Bogárfogó kelepczéi elkeskenyednek, a növény színe elhala- 
ványodik. 
Ide jegyzem a kultúrában eltörpült Aldrovanda következő mé¬ 
reteit : 
Hossza: 1*5 cm. Levélhossza : 2*5 mm. Szártag hossza: 2 mm. 
Foglalkoztatott az a kérdés is, vájjon a brassói Aldrovanda ősrégi 
idők óta él-e a Eortyogó-mocsárban, vagy pedig csak újabban telepe¬ 
dett le? Utóbbi esetben honnan kerülhetett ide? 
A kérdés azért érdekes, mert sokan foglalkoztak az Aldrovanda 
sporadikus elterjedésének rejtélyességével. Kerner és Leunis azt állít¬ 
ják, hogy vízi szárnyasok terjesztik. Cohn már 1850-ben ír annak a 
lehetőségéről, hogy az Aldrovanda régebben jobban el lehetett terjedve. 
Korzschinsky (1887) a harmadkon gazdag viziflóra maradványának tekinti. 
A jégkorszak Déleurópába és Délázsiába szorította, majd az enyhébb 
alluvium beköszöntésével újból terjeszkedni kezdett észak felé. 
Vannak, a kik az Aldrovanda pusztulásában, és vannak, a kik ter¬ 
jeszkedésében hisznek. 
