334 MOES Z GUSZTÁV . 
Könnyen föltehető, hogy a Fortyogó forrása, mely úgyis 2—3-szor 
annyit pihen, mint a mennyit működik, egyszer-másszor harmadfél év¬ 
nél is tovább marad száraz, s akkor az az 1 dm. mélységű víz is eltű¬ 
nik. Ilyen esetben az Aldrovanda menthetetlenül elpusztul. És mivel:a 
múltban ilyen kiszáradás könnyen bekövetkezhetett, azért nem tartom 
valószínűnek, hogy az Aldrovanda ősi lakója volna a Fortyogó-mocsárnak. 
Hogyan és mikor kerülhetett mostani helyére, azt nem sejtem. 
Hozzá legközelebb a rétyi Nyírben és Bukarest mellett él jelenleg áz 
Aldrovanda. E helyeken azonban a típus él, nem pedig a Durieui vál¬ 
tozat. Innen tehát nem juthatott Brassóba. 
Lehetséges, hogy ezelőtt a Barczaság nagyobb mocsaraiban, lápjai¬ 
ban a Durieui változat is otthonos volt. A kultúra következtében azon¬ 
ban gyorsan pusztul az ősi lápi növényzet. Helyét a legelők és szántók 
egyhangú flórája foglalja el. 
III. A rétyi Nyír Aldrovanda ja. 
A rétyi Nyír Háromszék megyének egyik legérdekesebb területe. 
Geológiai szempontból is érdekes homoksziget, mely Sepsi-Szent-Gyôrgÿ- 
től keletre 10 km. távolságban, a Feketeügy balpartján, Béty és Komolló 
községek határában terül el. Nagysága kb. 5 négyszögkilométer. 
Homokos talajon égerfával tarkított nyírerdő, melyben körülbelül 
130 kisebb-nagyóbb tavacskának vize csillog. A száraz homok flórája 
gyors egymásutánban változik itt a nedves homokéval. Magunk felett a 
nyírfa laza lombját, alattunk sok érdekes növényen kívül a kupánvirág 
(Nymphæa) szép rózsáit látjuk. A rétyi Nyír szépsége kedvessége oly 
annyira szembetűnő, hogy nem bírom a Székelyföld jeles leírójának, 
Orbán BALÁzs-nak * következő sorait megérteni : 
«.... A Feketeügyön túl kezdődik Háromszéknek Saharája, a 
rétyi nyír .... közel egy négyszögmértföld kiterjedésű homoksivatag, 
hol a humust nélkülöző földben csak beteges nyírfák tenyésznek, sivár 
homokbuczkák közt, melyeket a Nemere ide s tova hord, minden 
évben alakít, változtat s fel-felkapva gyakran utazókat, legelő nyájakat 
temet oda kietlen sötét ölében. A kullámzatos mozgó talajban mély 
üregeket vésett a zúgó fergeteg, s ott az egybegyűlt s lefolyással nem 
biro víz bűzhödt tavakat alkot, melyekből békák — e kietlen táj egyet¬ 
len állandó lakói — baljóslatú lihegése és vákogása hallszik ki.» 
Orbán Balázs ilyennek látta volna-e a rétyi Nyírt? És 1869 óta 
a sívár terület poetikus nyíressé alakúit volna ? Azt hiszem Orbán Balázs 
* Orbán Balázs: A Székelyföld leírása. Pest, 1869, 3-ik kötet. 
