344 
MOESZ GUSZTÁV 
es leírója közül csak Allioni számol be 1785-ben. Erre enged követ¬ 
keztetni az a mondata, melyet az irodalom jegyzékébe is fölvettem. 
Megfigyeltem azt is, hogy a szárat tovább fejlesztő hajtás, kez¬ 
detben mikor még rügyhöz hasonló, határozottan oldalt áll. Félre van 
szorítva az egyenes virágkocsány tövében és csak később változik meg 
a helyzet, a mennyiben a virágkocsány kerül oldalra, a szár hajtása 
ellenben egyenes irányba jut és a szár egyenes folytatásának tűnik fel. 
Ezt is láthatóvá teszi a 13. ábra, ott, ahol a lefelé görbített kocsány van. 
Megfigyeltem végre azt is, hogy a virágok, ha mindjárt 3—4 
virága van is a növénynek, mindig ugyanazon az oldalon vannak. 
Megengedem és magam is meggyőződtem arról, hogy a herbáriumi 
példányok ilyen megfigyelésekre alkalmatlanok. Ezeken a növény szárát 
tényleg végig főtengelynek látjuk, melyből a virágkocsányok monopo- 
diálisan ágaznak ki, látszólag minden oldal felé. 
Hogy a termőhely színén megalkotott véleményemet ellenőrizhes¬ 
sem, részletes mikroszkopikus vizsgálatokat is végeztem, melyek néze¬ 
temet megerősítik. 
Ha az Aldrovanda felső végének egészen fiatal, még összeboruló 
leveleit óvatosan széjj elbontogatjuk, akkor 1—2 parányi bimbó válik 
láthatóvá. A leveleket éles késsel lemetszettem és a száron keresztül 
hosszanti metszést készítettem, hogy a legfiatalabb bimbó és a tenyésző 
csúcs állásáról meggyőződjem. Az így elkészített preparátum azt a képet 
mutatta, melyet a VI. tábla 19. ábráján rajzban is feltüntettem. A kép 
megértése érdekében meg kel] jegyeznem, hogy az ábrában feltüntetett 
részt úgy kell képzelni, hogy azt az egymásra boruló levelek teljesen 
födik. Ezeket a leveleket azonban, mivel rájok szükség nincs és a rajz 
áttekinthetőségét zavarnák, tőből lemetszettem. 
A rajzból kivehető, hogy a legfiatalabb, embryonális virágbimbó 
(VJ az Sz 2 szár csúcsán áll, tehát terminális helyzetet foglal el. Ter¬ 
minális állása van az idősebb bimbónak is (VJ az Sz t szár csúcsán. 
Látjuk azt is, hogy a szárat tovább fejlesztő legfiatalabb hajtás 
(T) a virágbimbó alján és oldalán lép föl, tengelyének iránya majdnem 
merőleges az Sz 2 szár irányára. A hajtásnak és a virágkocsánynak ez az 
egymáshoz való hajlása később hegyesebb szöggé lesz, a mint azt 
ugyanazon az ábrán az Sz x és Sz J2 szárak közt is láthatjuk. Egyedül 
ez a hajlási szög is valószínűtlenné teszi, hogy a képen feltüntetett 
Sz v Sz 2 és Sz 3 szárrészek egymásnak egyenes folytatásai legyenek. 
E kép világosan mutatja, hogy az esetben, ha fentartjuk a szerzők 
eddigi álláspontját, akkor az Aldrovanda szárát tompa és derékszögek 
szerint megtörtnek kell tekintenünk. 
Ennél elfogadhatóbb az a magyarázat, hogy az Aldrovanda : szára 
