AZ ALDROVANDA VESICULOSA ISMERETÉHEZ. 
347 
Igen tanulságos esetet ír le Celakovsky, a ki a Carex arenaria 
tőkéjén tapasztalt az Aldrovanda sympodiumához hasonló elágazást.* 
Nitschke (1860), a Dr oser dk növekedési viszonyairól írván, pár¬ 
huzamot von a Droserák és az Aldrovanda közt. Kiemeli a közöttük 
levő nagy rokonságot. Szól arról is, hogy a Droserák virágzati tenge¬ 
lyét többen terminálisnak, míg a szár folytatását képező hajtást axil- 
lárisnak vették. Nézete szerint éppen fordítva áll a dolog, mert szerinte : 
«minden tökéletesen fejlett, többéves és több rosettát viselő egyén első 
pillanatra is meggyőz az ellenkezőről.» Még többet is ír erről, de sorai¬ 
ból kivehető, hogy sem fejlődéstani, sem anatómiai szempontból e kér¬ 
dést nem tanulmányozta és csakis az idősebb példányoknak szabad szem¬ 
mel való vizsgálgatása alapján építi föl nézetét, melyet különben a 
Droseraceák legújabb monográfiájában Diels is elfogad. Nitschke, a ro¬ 
konság kapcsán áttér az Aldrovandá- ra is, melyre fent ismertetett 
nézetét szintén kiterjeszti. 
Nitschke e téren nem volt eléggé óvatos. Mutatja ezt az a kije¬ 
lentése is, hogy úgy, mint a Droserá-lmél az Aldrovanda virágkocsánya 
is kezdetben, kifejlődése előtt bekunkorodott. A VI. tábla 19. ábrája 
világosan mutatja, hogy a virágkocsányok teljesen egyenesek. Caspary 
1862-ben, Nitschke ez állításáról azt írja : «rein aus der Luft ge¬ 
griffen. » 
Ismét megengedem, bogy, úgy mint az Aldrovandá- n, a Droserá- k 
idősebb egyénein és idősebb szárrészein is nehezebben vehető észre, 
melyik ág legyen terminális, melyik axilláris? 
Kérdés, vájjon ugyanolyan eredményre jutott volna-e Nitschke, 
ha a Drosera rotundifolia legfiatalabb hajtásait vizsgálta volna anató¬ 
miájuk és fejlődésük szempontjából? Abból az el nem vitatható rokon¬ 
ságból következtetve, mely a két genusz közt fennál], valóban gondol¬ 
hatunk arra, hogy az Aldrovandá-nak és a Drosera rotundifoliá- nak 
lényegben megegyező alkotásuk van és hogy e megegyezés a virágnak, 
illetőleg a virágzatnak terminális helyzetére is vonatkozik. 
Az Aldrovandá-nak a sympodiumon kivül még monopodiális elága¬ 
zása is van. Ezek a monopodiális ágak a sympodium tengelyének bármely 
levélörvéből keletkezhetnek. Megjelenésükben semmiféle szabályosság 
nincsen. Mint apró dudorok jelentkeznek a levél hónaljában (VI. tábla, 
19. ábra, R%). Kezdetben a későbben keletkező levéldudorok sincsenek 
meg rajta. Szerkezetét a 16. ábra mutatja. Olyan, a milyennek Caspary 
* Celakovsky: Morphologische Beobachtungen über eine Art extraaxillärer 
Sprosse am Rhizome gewisser Carices. (Sitzungsberichte der kön. Böhm. Ges. der 
Wiss. in Prag. 1881, p. 238.) 
