A MAGYAR ALFÖLD SZÍKLAKÓ NÖVÉNYZETÉRŐL. 
139 
Iris subbarbata Joó. A délkeleti Alföldön a szikes kaszálóknak leg¬ 
szebb júniusi disze az Iris subbarbata. Temesmegyében több helyen 
találtam, Ulmán is, Yerseczen is, többnyire szikes kaszálókon. Erdélyben 
is a sós tavak körül fekvő kaszálókon gyakori. Junius hónap közepén túl 
nyilik nagy mennyiségben, de az első kaszálás véget vet pompájának 
s őszszel nem éled fel újból. 
Talajigényei. Yak sziken nem fordul elő, de Temesmegyében főleg 
csak typikus szikes kaszálókon találtam, a hol egyebek közt Peucedanum 
officinale, Plantago sibirica, Stellaria anomala, Ranunculus pedatus, 
Carex distans is nőnek. Yattina közelében a vasúti árok mentén is nő, 
a hol a roppant kövér, fekete alluviális talaj kisfokú elszikesedést szen¬ 
ved. Sovány talajon nem találtam. Kitűnő bizonyítékul szolgál arra, hogy 
a só qualitása iránt nem fogékony, mert az erdélyi sós tavak körül 
konyhasó a főanyag. Physikailag a legszívósabb agyagot kedveli. Hydro- 
graphiailag a talaj bő nedvességét kívánja meg, azonban mégis kevesebb 
nedvességgel elégszik meg, mint pld. az Iris Pseudacorus. A Yattina és 
Versecz között húzódó vasúti árkokban, azok mélyén, Iris Pseudacorus 
nő, partosabb helyen, a rendes víztükör fölött, az Iris subbarbata. Azért 
a nedvesebb, de nem víz alatt álló kaszálókra is könnyen kimehet. Itt 
azonban a nagyon magas helyeken már nem terem, csak körülbelül addig 
a határig jut el, a meddig a Carex distans, C. vulpina és C. divisa is 
kimennek. 
Társulása. Legelőn nem találtam, csak kaszálón, a hol magas réti 
növényeknek egyenrangú társa. Az épen említett Carex- fajok, valamint a 
fönt említett növények, nemkülönben Poa palustris, Poa pratensis , 
Agrostis alba, Asparagus officinalis és Carduus hamulosus (Ulma), Vicia 
lathyroides és V. sordida, Atropis limosa találhatók társaságában. 
A Peucedanum officinale £sak későbben nyilik, úgyszintén az Aster pan- 
nonicus és Statice Gmelini is ; ezek a kaszálás után gyorsan újból fejlőd¬ 
nek, az Iris azonban nem. 
Földrajzi elterjedésére vonatkozólag megemlíthető, hogy a társasá¬ 
gában oly gyakori Plantago sibirica- hoz hasonlóan igazán keleti faj, a 
mely minden valószínűség szerint Erdélyből származott a magyar Alföldre 
s itt is még mindig a keleti, délkeleti megyékben tartózkodik, a nélkül, hogy 
nyugat felé nagy arányban terjedne. 
Ulmus campestris L. és U. glabra Mill. Yadon előforduló fáink 
közül az egy szilfa található szikes vidéken is, még pedig Ulmán, Kún- 
Szent-Miklóson, Hódmezővásárhelyen és a budai keserüforrások körül 
gyűjtött levelek alapján majd az U. campestris, majd az U. glabra, majd 
mind a kettő egymás mellett. Kún-Szent-Miklóson az U. glabra őszszel 
több ideig tartja meg zöld vagy elsárguló levelét, de a fa kisebb mint az 
