140 
Dì BERNATSKY JENŐ 
U. campestris. Vaksziken sohasem találni semmiféle fát, de a szikeseket 
a szilfa jól megközelíti és közvetlen szomszédságában, szinte árnyéka 
határán, szedhető pld. Statice Gmelim, Camphorosma ovata ; és Aster 
pannonicus. Az illető szikes vidékeken semmiféle vadon előforduló fa 
nem terem, még Populus sem, a cserjék közül azonban Prunus spmosa 
és var. dasyphylla igen közel fér, nedvesebb, nádas helyen, azok part¬ 
ján pedig a sűrűbben álló szilfák alatt Sambucus nigra is megtelepedik. 
Hogy a szilfa a kissé elszikesedett talajban is helyt áll, legalább 
összes önként termő fáink közül legközelebb fér a szikesekhez, azt érthe¬ 
tővé teszik a következők. A szilfa egyrészt fényigény tekintetében hatá¬ 
rozottan elsőrendű. Másrészt tudjuk, hogy igen száraz, de jó nedves, 
elöntött talajban is helyt áll, azonban csak igen kövér földben, holott 
sovány homokban már nem terem. A szikeseken pedig épen nagyon is bő 
napfényben van része ; a talaj bizonyos időben jó nedves, forró nyáron 
meg kiszikkad. Oldott sókban a szikes talaj nagyon gazdag és némely helyen 
határozottan kövérnek mondható. Mindez tehát a szilfának megfelel. 
Rumex limosus Thuill. A Rumex- nem hazánkban igen változatos, 
gazdag, a mit a hazai idevágó irodalom s a legújabban megjelenő, G. Beck 
tői szerkesztett BEiCHENBAcn-fóle kötet (Icones Floræ Germ. XXIV.) is 
bizonyít. Szikes vidéken is több Rumex jelenik meg, de általánosan elter¬ 
jedőnek s a Kis-Kúnságon igen nagy mennyiségben megjelenő fajnak 
csak a R. limosus- 1 találtam. Nyári növény és száraz esztendőben szep¬ 
tember végére elszárad s csak barna kórója marad meg. A még ideje¬ 
korán bekövetkező nedves időjárás esetén új oldalágakat hajt még októ¬ 
berben is. Kún-Szent-Miklóson a nagy legelőn nagy mennyiségben, de 
egyenként jelenik meg ott, a hol a talaj vízbősége miatt az Artemisia 
monogyna már határt ér, s itt a legfeltűnőbb, messziről szembe ötlő 
növény. 
Chenopodium botryoides Sm. A STURM-féle Flora XVII. kötetében 
jó rajza van s ez a növény különösen az itt közölt levélalak alapján jól 
meghatározható. A leírás alkalmával a szerző megjegyzi, hogy ez a Che¬ 
nopodium-fa,j többnyire sós helyeken található. Ha alföldi szikeseinknek 
van különösen jellemző Chenopodium- faja, úgy ez az, mert olyan vak¬ 
szikes helyeken is előfordul, a hol más Chenopodium nem igen akad. 
A Kis-Kúnság szikesein ismételten gyűjtöttem 
Chenopodium glaucum L. Typikus ruderális növény, gazos helye¬ 
ken, útak szélén tenyészik, nevezetesen laposabb, nedvesebb helyeken. 
Szikes vidéken óriási mértékben elszaporodik ott, a hol libák járnak s a 
talaj is jó nedves, kissé homokos. Libanyomások októberben valósággal 
piroslanak tőle. Vegetativ megújuló képessége kiváló, egyre új meg új 
oldalhajtások nőnek a lerágott ágak helyett. 
