A MAGYAR ALFÖLD SZÍKLAKÓ NÖVÉNYZETÉRŐL. 
141 
Atriplex microspermum WK. Ic, III. 250. «Habibat in subsalsis 
humidis et siccis planioris Hungáriáé» (1. c. 278.) Jellemző alföldi sziklakó 
Atriplex- faj. A Kis-Kúnság szikesein ott is előfordul, a hol már más út- 
széli növény ritka. Fülöpszálláson Chenopodium botryoides, Chenopodium 
glaucum , Atriplex tataricum, Cyperus pannonicus, Aster pannonicus 
társaságában fordul elő. 
Atriplex tataricum L. Magyarország tölgy övének igen gj^akori 
Atriplex- faja, kemény agyagos, valamint homokos talajon is sűrűn elő¬ 
fordul utak mellett, járt helyen, legelők, tanyák körül. Szikes vidéken is 
nagy mennyiségben találjuk, de rendesen csak utak szélén, különösen ha 
az út termőföld és szikes pocsolya között halad el. 
Atriprex litorale L. Ascherson és G-raebner a «Flora d. Nordostd. 
Flachl. » ez. növényhatározó 285. lapján említik, hogy ez a faj csak ten¬ 
gerparton terem, a belföldön már nem fordul elő. Ez az adat, mely 
engem is félrevezetett, Magyarországra nem vonatkoztatható, mert a ne¬ 
vezett faj a magyar Alföldön több helyen előfordul. A budai keserüforrá- 
sok körül magam is gyűjtöttem. 
[Atriplex oblongifolum WK.] Ezt a budai hegyeken oly sűrűn termő 
fajt szikesen még nem láttam. 
Camphorosma ovata WK. Ha korán tavaszszal kimegyünk a szikre, 
még nagyon kevés növényt találunk, hiszen akkor víz önti el a nagy szi¬ 
kes területeket. A kimagaslóbb, száraz lábbal járható pontokon csírázó 
félben találunk egy növénykét, melynek meglehetős hosszú, egyenesen 
lefelé irányult főgyökere karógyökérré való fejlődésnek indul, szára pedig 
egészen rövid, két hosszúkás, kopasz, egymással szemközt álló sziklevelet 
és ezek fölött keresztben átellenes állású, szőrös lombleveleket hord ; az 
egész növény nem szép zöld, hanem pirosas vagy szűrkészöld. Ez a Cam¬ 
phorosma ovata, mely már márcziusban csírázásnak indul s ettől az idő¬ 
től fogva a szikeseken egész évben található, egészen késő őszig, míg 
ismételt éjjeli fagyok tönkre nem teszik, a késő őszi esőzések folytán 
el nem rothad. 
Alföldi szikeseinknek legközönségesebb növénye és vakszikről so¬ 
hasem hiányzik, hanem itt sokszor egyedüli, tömegesen jelentkező faj. 
A nedvesebb, csak későbben, nyár felé száradó helyeken, későbben indul 
csírázásnak. Aszály után következő esős időben a már virágzó példányok 
között egész sereg fiatal növényke található. Hol csak 8—10 cm., hol pe¬ 
dig háromszor-négyszer akkora hosszú ágakat növeszt. A nagyon száraz 
idő esetére nagyon elfásodottott példány kedvezőbb időben új ágakat fejleszt 
s ekkor két éves növény benyomását teszi reánk. 
Talaj igénye. Azon ritka szíklakó növényeink közé tartozik, a melyek 
az erdélyi sós tavakról nem ismeretesek. Ez arra engedne következtetni, 
