144 
m BERNATSKY JENŐ 
rára ki is szárad, Scirpus maritimus, Heleocharis palustris, széle felé 
Saisola Soda és Plantago tenuiflora is nőnek. Szóién, a hol az év nagy 
részében még víz alatt áll a talaj, Crypsis alopecuroides is kerül száraz 
időben. Még valamivel magasabban Crypsis schoenoides és C. aculeata 
teremnek aránylag nagyon sűrűn s itt bőven terem Camphorosma is. 
Minél jobban emelkedik a talaj, annál több a Camphorosma, de később 
ismét gyérül, a mint más növények sűrűbben lépnek fel s a vakszík vé¬ 
get ér. 
Máskor azonban a Camphorosma ovata roppant nagy területeket 
foglal el. Elterjedése a vakszikes terület nagyságától függ. A hol a vak¬ 
szík csak foltonként jelentkezik, ott ez a növény is csak foltonként lép 
fel ; a hol több a vakszikes, se víztől nagyon el nem árasztott, se növé¬ 
nyekkel nagyon be nem nőtt talaj, ott nagyobb arányokban található. 
A hol végül egész nagy mezők fehérlenek a vakszíktől, ott óriási mennyi¬ 
ségben terem. Hogy előfordulását egyebek között a vakszík biztosította 
csupasz talaj szabályozza, az akkor bizonyosodik be, ha kevósbbó szikes 
talajt felhánynak. Itt az első telepedők gyanánt mutatkozik a Campho¬ 
rosma ovata s a kedvező talajon olyannyira elszaporodik és oly buján 
nő, hogy szinte gyepet alkot. De idővel más növények is telepednek meg, 
különösen Lotus tenuifolius, Podospermum, Aster, Achillea, gramineák 
s ezek a Camphorosma- 1 valósággal elnyomják. Nem tűri a beárnyóko- 
lást, nem fér meg sűrűbb növényegyesületben. Növónyszövetkezeti szem¬ 
pontból is a szabadságot szerető pusztai növények prototypusa. 
Salicornia herbacea L. A magyar alföldi szikeseken gyakran elő¬ 
fordul, de ritkán találjuk, mert egyéves, rövid életű s a hol tavaszszal 
seregesen nőtt, ott őszszel már nyomára sem akadunk. Mind szívós anya¬ 
gon (példa rá az erdélyi sósvidékek), mind a tiszamenti puha talajban is 
megnő, utóbbiban a Plantago tenuiflór a-hoz hasonlóan aránylag igen 
nagyra fejlődik. Ha előfordulását s a magyar Alföldön való meglehetős 
ritkaságát meg akarjuk magyarázni, mindenekelőtt hydrographiai talaj- 
igényét kell számba vennünk. Állandóan nagy mennyiségű talajvízre 
van szüksége. Tó partján, annak legszélén nő, a hol a talaj még legfelső 
rétegében sem szárad ki. A magyar Alföldön sok az álló víz, sok a szik¬ 
ben bővelkedő talaj, de az illető tavak vize nem állandó, hanem nyáron 
erősen, sokszor fenékig kiszáradnak, vagy legalább partjuk igen változó, 
hol magas vízréteg borítja, hol kőkeményre szárad. Szóval a Salicornia 
herbacea a magyar Alföldön nem talál a szikeseken állandó talajnedves¬ 
ségre. Tavaszi időben a nagyon is sok víz, forró nyáron pedig a víz 
hiánya nem felelnek meg neki. Hogy a talaj chemiai sajátságai, t. i. a 
NaCl hiánya nem jöhet szóba, bizonyítja az, hogy itt-ott mégis meg¬ 
terem, jellemző sziksós tavak körül, különösen Szegeden. 
