146 
Dï BERNATSKY JENŐ 
nünk, meri csak erősen szódaizü mocsarak szélén találtam. Ha nem volna 
typikus halophyta, alföldi folyóink homokos-iszapos partjain is előfordul¬ 
hatna, de innen nem ismeretes. Physikailag a kemény agyagot kerüli 
s inkább a Saisola Kali- hoz hasonlóan, omlós, homokban gazdag talajt 
kiván meg, a milyet a kis-kúnsági alluvialis, iszaptalajos szikesek nyúj¬ 
tanak. Hydrographiailag nagy mértékű nedvességhez van kötve. Valamint 
a Salicornia herbacea az erdélyi sós tavaknál, de az Alföld egynémely 
pontján is, pld. Szegeden, a tó szóién szinte övét képez, amely állandóan 
nedves talajt jelez, úgy a Saisola Soda Kún-Szent-Miklóson csak szikes 
tócsák partjain található, a hol többnyire a Scirpus maritimus társaságá¬ 
ban nő. Mire ezek az alföldi szikes tócsák nyár derekán vagy ősz felé 
kiszáradnak, úgy hogy fenekükön száraz lábbal lehet járni, a Saisola 
Soda befejezte élete folyását, mert a talajnak erős kiszáradását és ezzel 
járó megkeményedését nem tűri. A szerint, hogy valamivel szárazabb és 
melegebb, vagy pedig nedvesebb, esetleg elöntött helyen áll, majd zömö- 
kebb termetű és piros szinü, majd pedig nyúlánkabb, vékonyabb ágú és 
zöld. Az 1904. évi rendkivüli száraz nyár után bekövetkezett igen esős 
őszszel október közepén ismét lehetett találni egyes, igen apró, de érett 
termést hozó példányokat. Az aránylag nedves 1903-i nyáron át igen jól 
fejlődött és szeptember elejéig nagyra nőtt meg. 
Salsola Kali L. Elsősorban nem sziklaké, hanem homoki növény. 
A legsivárabb futóhomokon Corispermum nitidum társaságában, útak 
szólón, gazos helyeken Plantago arenaria, Polygonum arenarium, 
Cynodon Dactylon, Eryngium campestre s másokkal együtt jelenik meg. 
Igaz, hogy a tengermellóken a tengerparti, sós növényzetnek tagja, azon¬ 
ban csak a homokos tengerpartokon s ott is főleg gazosabb helyeken. 
A Gellérthegy déli oldalán Kochia sedoides és Atriplex oblongifolium 
társaságában található, látszólag agyagon, de a hol a Salsola Kali nő, ott 
kövecses, omlós a talaj s az itteni példányok aránylag törpék. Szikes 
vidéken is előfordul, de csak ott, a hol a talaj homokot is tartalmaz. 
Azért pl. Versecz, Károly falva, Alibunár, Ulma szikesein ritkább, neveze¬ 
tesen a keményebb, szívós talajú helyeken hiába keressük, pedig a közeli 
debbiati homokról könnyen átszármazhatik. Ellenben a Kis-Iiúnság ho¬ 
mokosabb, puhább iszaptalajában gyakoribb, de itt is a keményebb s vak¬ 
szikes helyeken nem találni. Helyesebb neve (Borbás Bal.) S. aspera Pali. 
Spergularia marginata (DC.). Gyakori szíklakó növény. Érett magja 
alapján biztosan meghatározható. Igen nagy példányokban találtam Sze- 
ged-Rókuson, erősen sziksós, de jó nyirkos s igen puha talajon 1903 jun. 
15-én, már érett maggal is. Károlyfalva szikes kaszálóin is terem. 
Stellaria anomala (WK.) MB. A Caryophyllaceae családjából 
vajmi kevés képviselő van a sziklakó flórában. A Stellaria anomala 
