A MAGYAR ALFÖLD SZÍKLAKÓ NÖVÉNYZETÉRŐL. 
1Ö1 
hatol. így találtam számos helyen, főként pedig Yersecz és Yattina szikesein, 
valamint a keserüforrások körül. Mind a két helyen a szikes kaszálóknak 
rendes tagja s májusban, júniusban számottevő elem. A mint azonban a 
talaj sótartalma nagyobb lesz, úgy hogy jellemzőbb sziklaké növények 
emelkednek túlsúlyra, az Euphorbia virgata ritkább lesz. Másrészt pedig 
a mocsarakba nem megy át, hanem itt az E. palustris és E. lucida 
teremnek. Nagyon nedves helyen, a szikes kaszálók közelében, az E. sa- 
licifolia Host gyakori, melyet azonban az Alföld délkeleti részén rende¬ 
sen az E. angustata Boch. (var. E. salicif.) helyettesít. A Kis-Kúnság 
iszaptalaju, homokos szikesein, legelt helyen, ha a sótartalom nem nagy, 
az E. Gerardiana is előfordul, mely különben az Alföld homokos lege¬ 
lőin egyike a leggyakoribb növényeknek. 
Tamarix gallica L. A Kis-Kúnság szikes vidékein, nevezetesen 
Dömsödtől le egészen Fülöpszállásig, a legszebben fejlődő ültetett fás 
növények közé a Tamarix gallica tartozik, a mely pld. a kún-szent- 
miklósi temetőben a szikes talajban sínylődő akácznál nagyobbra nő vagy 
legalább sűrűbb koronát alkot. 
Ailantus glandulosa Desf. Az épen említett vidékeken ez a leg¬ 
sűrűbben ültetett díszfa, a mely a talajnak nyilván sokkal nagyobb só¬ 
tartalmát tűri meg, mint az akáczfa. 
Falcaria Rivini Host és Pimpinella Saxifraga L. Ez a két kö¬ 
zönséges, útszéli növényünk szikes talajra is áttelepedik, de inkább csak 
futólag és sokszor eltörpülve. 
Bupleurum tenuissimum L. Alföldünk összes szikesein, a legkopá- 
rabb helyein is, előfordul s az őszi vegetáczió élénkítéséhez hozzájárul. 
Egyévi halophyta, a mely nem tavaszszal, hanem őszszel virul. 1903 
augusztus 20-án Yerseczen még nem virágzott. 
Peucedanum officinale L. Szikes vidéken gyakori, de jobbféle, nyá¬ 
ron túlságosan ki nem száradó, kissé árnyékos kaszálókon otthonos. Le¬ 
gelőn nem igen találni. Junius hónapban tőlevelei teljesen ki vannak 
fejlődve s szára is fejlődésnek indul, de a kaszálás rendesen útját állja 
a virításnak; ősz felé, augusztus végén, szeptemberben újból kihajtott, 
igen erős ágain nagy ernyős virágzatokat hord. A Cirsium brachycepha- 
lum és Senecio érucifolius kiválóbb gyakori kísérői. 
Peucedanum alsaticum L. A Peucedanum nemből Borbás Békés 
vármegye Flórája ez. művében csak a P. officinale-í szikes rétekre s szi¬ 
kes földön erdők szélére vonatkozólag, valamint a P. alsaticum- ot erdők 
szélére vonatkozólag sorolja föl. Ez a körülmény nem véletlen, hanem 
jellemző a magyar Alföld keményebb alluviális talajvidékeire nézve. Yer¬ 
seczen szintén azt tapasztaltam, hogy a P. alsaticum keményebb és kö¬ 
vér agyagföldeken, különösen kaszált helyen a szikesek közelébe is fér, 
