A MAGYAR ALFÖLD SZÍKLAKÓ NÖVÉNYZETÉRŐL. 
157 
Aűantus glandulosa , Tamarix gallica, So [ih or a japonica, Ulmus cam¬ 
pestris és U. glabra, valamint Syringa vulgaris és Sambucus nigra 
leginkább beválnak. 
Statice Gmelini Willd. A Statice génusz általában sós talajt kedvel, 
tengermellékeken nagyon elterjedt. A magyar Alföld ön csak az egy 
S. Gmelini fordul elő, de legalább rendkívül nagy mértékben elszaporo¬ 
dott. Virágja a legszebb lilaszínben pompázik s e virágok sok ezreitől 
díszlenek a szikes mezők, kiváltkép a sóban gazdagabb szikes kaszálók. 
Többé-kevésbbé áttelelő, szép zöld, lapos, kemény, szinte bőrnemü tőleve¬ 
leiről minden időben megtalálható. Gyökérzete évelő, kiváló erős és ke¬ 
mény, felületén barnásszinii. Levele és gyökérzete arra képesíti, hogy a 
legforróbb nyarat is kibírja, de kemény télen is kitartson. Junius elején 
már virágzásnak indul, októberben szintén találni még virágot. 
Talajigényei. Chemiailag feltétlenül sós talajt kiván meg, ámbátor 
szikesek közelében kevésbbé sós talajra is átmegy s ezen némelykor még 
szebben fejlődik ki. Ez esetben azonban agyagos, jól átmelegedő talaj áll 
rendelkezésére és nagyfokú beárnyékolást nem tűr. A só minemüsége 
iránt semmiféle fogékonyság nem tapasztalható. A nagy sziksós mezőkön 
ép úgy elszaporodik és sokszor uralkodóvá válik, mint az alibunári mo¬ 
csárvidéki szikeseken, a hol a talaj több-kevesebb salétromot is tartal¬ 
maz, vagy mint a budai keserüforrások körül, a hol szulfátok vannak a 
talajban oldva; úgyszintén az erdélyi konyhasós vidékeken is uralkodó 
eleme a növényzetnek. Physikailag minél keményebb agyagot szeret, 
ámbár homokosabb iszapos talajban is előfordul. De utóbbi helyeken 
mégis valamivel gyérebben fordul elő. Hydrographiailag az állandóan víz 
alá merült laposokban, mocsárban nem terem, de azért még mindig nagy¬ 
mennyiségű vizet tűr meg. Jó nedves, nagyon mélyre ki nem száradó 
talajt kedvel leginkább, a hol gyökerei legalább a mélységben állandóan 
nedvességet szívhatnak. De kimegy még a legpartosabb helyekre is. 
A talaj felső rétegeinek legerősebb kiszáradása sem árt meg neki, mert 
erős gyökere a kiszáradt talaj roppant nagy mechanikai nyomási erejének 
kitünően ellentáll; erre vonatkozólag a Lepidium crassifolium, mely 
máskülönben ökológiailag nagyon hasonló hozzá, gyengébbnek mondható 
s azért nem találjuk utóbbit mindig a társaságában. 
Társulása. Jóformán mindenütt előfordul, a hol szikes talaj kínál¬ 
kozik. Puhább talajon azonban inkább legelőkön találjuk, nagyon agya¬ 
gos talajon pedig a szikes kaszálóknak főnövénye, a mi azonban csak 
augusztusban, szeptemberben, melegebb esztendő esetén már júliusban 
ötlik szembe, mert akkor igazán uralkodik, holott tavaszszal egészen 
junius végéig még a tavaszi, réti növények, különösen gramineák nyom¬ 
ják el. Rendkívüli elszaporodását a verseczi szikeseken határozottan a. 
