IX. 
ANNALES MUSEI NATIONALIS HUNGARIC1. 
1911. 
ÚJABB ADATOK A ZSILVÖLGYI RÉTEGEK 
ELTERJEDÉSÉHEZ. 
Dr. Gaál IsTVÁN-tól. 
(VIII. tábla.) 
NEUERE BEITRÄGE ZUR VERBREITUNG DER 
ZSILTALER SCHICHTEN. 
Von Dr. St. Gaál. 
(Tafel Vili.) 
A Magyar- és Oláh-Zsil folyók völgye, valamint a szomszédos 
teknők, medenczék, fennsíkok és hegyvonulatok a földtani tekintetben 
érdekes és vitás területeknek valóságos «locus classicus» -ai. Hiszen elég 
csak a Zsil áttörésének (Szurduk-szoros) kérdése körül kifejlett vitát 
(Inkey, Lehmann, Martonne, Meazec, Nopcsa) említenem, és az aquitánkorú 
rétegek hovatartozandóságának máig is nyílt kérdését (Depéret, Lappa- 
rent, Blanckenhorn, Hauer, Sacco, Fuchs T. stb.) röviden érintenem. 
Legyen szabad már itt is jeleznem, hogy rövid időn belül magam 
is hozzá kívánok járulni az említett két kérdés tisztázásához.' 1 Ez alka¬ 
lommal azonban csak egy szűkebb érdekű kérdést óhajtok eldönteni, 
azt t. i., hogy vannak-e a baniczai hágótól E-ra a zsilvölgyi rétegekkel 
egyidős képződmények ? , 
Hogy az irodalmi adatok fölsorolásában lehetőleg kerüljem a 
hosszadalmasságot, kiindulópontul Hofmann Károly (6) alapvető érte¬ 
kezését veszem. S itt érdekes, hogy szerzőnk is már STUR-ra hivatkozik, 
mint a ki a Zsilvölgyi és Erdélyi medenczék aquitánkorú vizeinek a 
baniczai hágón keresztül való összeköttetése mellett nyilatkozott. Hofmann 
is magáévá teszi ezt a fölfogást, miután a baniczai hágó E-i lejtőjén, 
1 Itt csak mellékesen jegyzem meg, hogy ebben a dolgozatomban egyszerűen 
aquitánkorúnak mondom a Potami des margaritaceus, Cyraena stb.-ve] jellemzett 
komplexumot s ezúttal nem kívánok állást foglalni sem abban a tekintetben, hogy 
vájjon valóban egységes képződmény-e Mayer-Eymar aquitanienje, sem abban, 
vájjon az oligocénbe tartozik-e, vagy miocénbe ? 
