ÚJABB ADATOK A ZSILVÖLGYI RÉ'J EGEK ELTERJEDÉSÉHEZ. 
303 
13. Cyrena semistriata Desh. csak egy példányát szabadítottam ki 
egészben, de a csiga- és kagylóbreccsiát alkotó héjaknak bizonynyal nagy 
százaléka ebből a fajból való. 
14. Cyrena Brongniarti Bast, nem állapítható meg teljes bizonyos¬ 
sággal, de a héj cserepek közt előforduló erősebben bordázott, vastagabb 
héjú fajra vallók nagy valószínűséggel vonatkoztathatók a C. Brongniarti-m, 
annyival is inkább, miután ez a faj Blanckenhorn (2) szerint a zsil- 
völgyi fajok legközönségesebbjei közül való. 
15. Mytilus sp. Záró peremére nem akadtam, a fajt meg nem 
határozhattam. 
16. Ostrea cyathula Lám., valamint az 
17. Ostrea fimbriata Grat, fajok szerepe nem állapítható meg 
pontosan, miután vastag hójuk lemezekre hasadozva fordul elő, s ily- 
formán látszólag igen gyakoriaknak tűnnek föl. 
18. Cytherea incrassata Sow. Igen gyakori. 
19. Corbula sp. Az egyetlen példány teljesen épnek mondható, s 
így pontos meghatározása csak azon múlt, hogy eddig nem sikerült 
egyetlen magyarországi ismert fajjal sem azonosítanom. Érdekes, hogy 
a rusesti faunában Hofmann szintén akadt egy közelebbről meg nem 
határozható fajra. Sajnos, eddig nem volt módomban ezt megtekinteni, 
s így egyelőre azt sem állapíthatom meg, hogy a priszlopi példány a 
rusesti C. sp. ( subarata SANDB.)-hez minő viszonyban van? 1 
Ezzel végét is értük az itteni aquitánkomplexumnak, mert a közel¬ 
ben levő harmadkorú képződmények atározottan fiatalabbak. De mielőtt 
ezeket közelebbről megvizsgálnók, megemlítem még, hogy a Betyita felől 
jövő patak medrében, közvetlen Merisor közelében, szintén kibukkan a 
kövületes aquitán, egy — néhány cm. -es — szénpadot zárva magába. 
Merisor községében pedig a legalsó (meddő?) homokos szürke márgát 
láthatjuk a patak medrében. 
A fauna gyönge megtartású — ottlétemkor nem is időzhettem hossza¬ 
sabban mellette /— s így csak annyit jegyzek meg röviden, hogy a Potami- 
des margaritaceus, Cyrena- és Cytherea- fajok az uralkodók. A rétegek 
kb. 30° alatt ÉNy-nak dűlnek, s így a medencze keleti szárnyát alkotják. 
Az előbb érintett fiatalabb harmadkori képződményeket a Tiszu- 
yölgyben — mely eléggé pontosan jelzi a hajdani partvonalat — lignit 
képű növénytörmelék betelepülései jellemzik. 2 Maga az üledék itt homo- 
1 A puhatestűeken kívül Ostracoda és Foraminifera héjacskák is előfordulnak. 
2 Az itteni bányakutatók szakértelmét jellemzi, hogy kezdetleges táróikat 
nagy előszeretettel hajtották ebbe a lignitbe, bizonyosan azért, mert a külön széle¬ 
sebb fekete sávot mutatott, mint az aquitán barnaszén. 
