ÚJABB ADATOK A ZSILVÖLGYI BETEGEK ELTERJEDÉSÉHEZ. 305 
előjötté nemzetgazdászati szempontból a legnagyobb figyelmet megér¬ 
demli ...» (6, p. 32.) 
Hogyha ezek után a merisori medencze eddig föltárt széntartalmú 
aquitán képződményeinek a sztratigrafiailag jól ösmert zsilvölgyi kom¬ 
plexum megfelelő rétegcsoportját keressük, Andreios (1) nyomán a 
Potamides margaritaceus BRocc.-fajt tekintjük irányadónak, mely «az 
Y. széntelep szomszédságát jelzi.» Blanckenhorn (2) szerint is a IY. telep 
fedűjében jelenik meg a Cyrena Brougniarti, Natica crassatina , meg 
a Pot amides, margaritaceus. Be ennél jóval többet mondó ezúttal az a 
sorozat, melyet Blanckenhorn (p. 395) a YII. telep fedűjéből idéz. Ez a 
fauna a következő fajokból áll: 
Mytilus aquitanicus May., Ostrea cyathula Lám., Cyrena Brongniarti 
Bast., Cyrena magnidentata Blanck., Tellina aíf. compressa Brocc., Calyp- 
traea striatella Nyst., Potamides margaritaceus Brocc., Potamides plicatus 
Lam., Melanopsis Hantkeni Hofm. 
A mint megítélhető, ez a sorozat szinte teljesen megfelel annak, 
melyet föntebb a felső táróból idéztem. S ha most a livazényi fúrás 
adataival, vagy pedig az ANDREics-BLASCHEK-től (1, p. 17) közölt deák- 
bányai szelvénynyel vetjük egybe a Tiszuvölgyben föltárt komplexumot, 
azt találjuk, hogy ezt a zsilvölgyi rétegösszlet alsó harmadába, az 
Y —YIII. , telepeket magába záró csoportjába illeszthetjük. Yaló ugyan, 
hogy a merisori medenczében csaknem 200 m. vastagságú ez az üledék¬ 
csoport, míg a livazényi fúrólyukban csak 40 m.-nek találták, de viszont 
a petrozsényi medencze D-i szárnyán 140 m. hosszú a Deák-bánya 
csimpai tárójának az a részlete, mely' a szóbanlevő telepeket keresztezte. 
S egyébként is régi tapasztalat, hogy ugyanazon kor üledékeinek vas¬ 
tagsága már kis távolságban is jelentékeny különbségeket mutathat. 
A közeli szomszédságban levő helyek: Balta, Ponorele, Bahna 
üledékeivel, illetőleg faunáikkal csak általánosságban tartott összehason¬ 
lításokat tehetünk. A bahnai aquitánt Fuchs T. (3) tanulmányozta be¬ 
hatóbban, faunájából arra az eredményre jutott, hogy az inkább, sőt 
határozottan miocén, s nem pedig oligocén jellemű. A fölsorolt 11 faj 
közül négy azonos a Tiszu völgyéivel. A ponorelei és haltai faunákról 
csak annyi ezúttal a megjegyezni való, hogy a Potamides margaritaceus 
mindkét helyen gyakori. 
Az így részletesen leírt petrosz-merisori aquitán medencze K —Ny 
irányú tengelye mintegy 10 km., átlagos szélessége pedig 1*5 km. Mint 
már említettem, Petrosztól Ny-ra még nem kutattam, s így nem tartha¬ 
tom teljesen kizártnak az aquitán képződményeknek a puji medenczében 
való előfordulását sem, de mégis úgy látszik, hogy a fehér kvarcz-homok 
20 
Annales Musei Nationalis Hungarici. IX. 
