RHINOCERIDA ŐSEMLŐS MARADVÁNYAI. 
373 
1., 2. és 3. zápfogát {molares: m lf m 2 és m a ) magábafoglaló töredékeit 
összeillesztenem és fogsorrá összeragasztatnom, mely fogsornak teljes 
hossza 17*5 cm. Ezenkívül megvan még a baloldali második felső záp- 
fog koronája és a harmadik felső zápfog egy darab állcsontba három 
hatalmas gyökerével beleékelődve. 
A fogazatnak ezekből a mindenesetre elég jellemző részeiből meg¬ 
kísértem most az előttem fekvő nagy emlősmaradványt behatóbban ele¬ 
mezni és meghatározni. 
A zápfogaknak száma és alakja, különösen a harmadik zápfognak 
háromszöghöz hajló formája, első tekintetre elárulják, hogy ősemlősünk 
csak a Rhinoceridae családba tartozhatik. Ennek a családnak azonban 
sok kihalt alakja ismeretes már Európa és Észak-Amerika alsó- és felső¬ 
tercier rétegeiből, a melyekkel a mi példányunkat gondosan össze kell 
1. ábra. — A típusos Rhinoceros -zápfog egyes részei. 
hasonlítanunk. Szerencsére erre vonatkozólag egy kitűnő összefoglaló 
tanulmány áll rendelkezésünkre 0 . Abel 1 bécsi tanár tollából, melynek 
alapján sikerül majd kimutatni, hogy a mi Rhinoceridánk az eddigelé 
fölállított európai nemek és fajok közül melyikkel egyezik vagy melyik¬ 
hez áll legközelebb. 
Egy második jeles tanulmány az európai ásatag Rhinoceridákról 
már 1900-ban jelent meg H. F. Osborn 2 híres északamerikai paleon¬ 
tológustól, melyet 0 . Abel az ő később megjelent dolgozatában szintén 
kellő figyelemre méltatott. A typusos fogkorona egyes részeinek pontos 
leírásánál szükséges terminológiát Osborn állapította meg; ezt követi 
1 Kritische Untersuchungen über die paläogenen Khinocerotiden Europas. 
(Abhandl. der k. k. geol. Reichsanstalt. Bd. XX. H. 1. Wien, 1910. Mit 2 Taf.) 
2 Phylogeny of the Rhinoceroses of Europe. (Bulletin of the American Museum 
of Natural-History. New-York, 1900. p. 229.) 
