2 ^ Dr HÖBVATH GÉZA ; ' . ' V 
Mammalia . 
Azok közül az emlősök közül, melyeket Kitaibel pontosabban meg¬ 
figyelt és leírt, elsősorban említést érdemel a földi kutya (Spalax). Ennek 
első példányát Kitaibel 1799 junius havában Kálózom találta Fej érmegyé¬ 
ben, 1 később az ország más vidékein is reá akadt és tüzetes leírást készített 
róla, sőt fogságban is megfigyelte, a mint az következő feljegyzéseiből ki¬ 
tűnik : 
Murem Typhlum, animalculum oculis omnino destitutum, non nisi in 
imperio russi co hactenus observatum, jam aliquoties in Hungária reperi, et nunc 
iterum in provincia Szabolcsensi versus Dorog cepi, hic non tam noxium quam 
alibi, ubi arbores, radices, præmordendo .enecat. (Iter-bereghiense 1803: Quart. 
Lat, 178.) 
Mus Typhlus. — Corpus longitudine a naso ad anum 7 pollices parisinos 
aequat. Vellus fus co -grise um, subtus obscure cinereum, circum os albidum. Caput 
crassitie corpus adaequans, subovatum, obtusum. Nasus subrubellus. Os hians: 
dentibus 2 incisoriis superioribus e labio patenter prominentibus, inferioribus 
binis denudatis, longissimis (pollice longioribus), os claudere impedientibus, ab 
se invicem antrorsum dehiscentibus. Mystaces nulli. Colium breve, crassum, 
corpus subæquans. Oculi omnino nulli adeo, ut ne quidem vestigium seu in cute 
detracta, seu in cranio repererim. Aures vellere absconditae, in postica et inferiore 
parte capitis positae. Auriculae nullae (?). Pedes antici brevissimi, ab se invicem 
distantes, extrorsum divergentes, nudi, pentadactyli, albidi : vola lata, digitis 
omnibus ungui culatis : unguibus acutis; pollice brevissimo. Pedibus posticis 
paullo longioribüs, ultra calcaneum nudis: planta angustiore, digitisque, quam 
in anticis longioribus. Cauda nulla. Habitat in cuniculis subterraneis, radicidus 
victitans, arboribus inimica. Reperi primum ad Kálóz jam mactatum et semi- 
putridum; serius eundem cepi in Cottu Szabolcsensi et depingi curavi. Iconem 
D. Cöns. et Directori Schreibers misi. (Iter bereghiense 1803: Quart. Lat. 178.) 
1 Méhely Lajos a BREHM-féle «Állatok Világa» magyar kiadásában (II. köt. 
544 1.) azt írta, hogy a földi kutyát hazánkban 1820 táján Kitaibel és Ocskay Ferencz 
báró fedezték föl. De ez az adat, melyet Méhely nyilván csak PETÉNYi-nek a «fogas 
vakony»-ról írt dolgozatából (A kir. magy Természettud. Társulat Évkönyvei. I. p. 209) 
vett át s a földi kutyák fajairól szóló munkájában megismételt, már csak azért is határo¬ 
zottan téves, mert Kitaibel már 1817-ben, tehát a felhozott dátumnál 3 évvel korábban 
meghalt. A‘földi kutyát Paniculus terrestris » néven legelőször Grossinger János (Uni¬ 
versa Historia Physica Hungariæ. I. p. 521— 522) jelezte Magyarországból 1793-ban, egy¬ 
szerre két helyről is-, ú. m. Zalamegyéből és Brassó vidékéről. Első tudományos megfigye¬ 
lője és leírója nálunk valóban Kitaibel volt, csakhogy leírása kéziratban maradt. Föl i 
János (Természeti História. I. p. 62.) «Vak Murmutér, Marmòta Typhlus» néven 1801-ben 
írta le röviden Magyar- és Oroszországból. Ami az Ocskay Ferencz báróra vonatkozó 
PETÉNYi-féle adatot illeti, annak eredeti forrását nem bírtam kinyomozni; de annyi 
mindazonáltal bizonyos, hogy Ocskay szintén nem volt és nem lehetett a magyarországi 
JSpalax első felfedezője. 
