KITAIBEL ÁLLATTANI MEGFIGYELÉSEI. 
11 
biharmegyei Püspökfürdőnél figyelte meg, amiről következő feljegyzései 
tanúskodnak : 
Motacillam Kriván visa, est alpina. (Iter arvense 1804: Quart. Lat. 174.) 
Motacilla suecica (das Blaukehlchen) ad Dég nidificat. Sed in Syst. nat. di¬ 
citur in alpinis et subalpinis salicibus et alnis ad aquas crescentibus habitare. 
Uberius itaque inquirenda, licet notæ utcunque conveniant. Vid. Buff. hist. nat. 
des Ois. 5. p. 206. t. 12. (Iter baranyense 1799: Quart. Lat. 175.) 
Parus biarmicus am Neusiedler See. (Iter soproniense 1806: Oct. Germ. 102.) 
Alcedo ispida frigoris amica dicitur in Hist. nat. Mitt er pa chéri, sed ad 
circum calidum Petre frequens et ibidem nidificans contrarium probat. (Iter 
magno vara diense 1798: Oct. Germ. 115.) 
Máramarosmegyébe 1797-ben tett utazása alkalmával a Debreczen és 
Nyíregyháza közötti területről csak három madarat említ, ú. m. a sarlós^ 
fecskét, a szalakótát és a kék vércsét, így: 
Von Thieren sehen wir nichts besonderes als Hirundo a pas, Mandel¬ 
krähen, und den blauen Falken mit gelben Augen. (Iter marmarosiense 
primum 1797: Oct. Germ. 116. I.) 
Nyilván tévedett azonban, midőn a következő szavakkal a dögkeselyűt 
és a havasi pacsirtát (nyár derekán!) a Pop-Ivánról jelezte. 
Thiere trafen wir keine hier an ; nur der Geyer mit kahlem Kopfe, und 
Halse (Vultur percnopterus) und die Alpenlerche war hier zu sehen. (Iter marma¬ 
rosiense 1797 : Quart. Germ. 21.) 
Mehádia, illetőleg Herkulesfürdő vidékének madarairól írja: 
Ex Avium classe nil peculiaris observavimus præter Turdum Cincium. 
At silvæ profundiores alunt Tetraonem Urogallum, Tetri cem et copiosissimum 
Bonasiom, quem aliquotius occurrentem ipsi trajecimus. (Hydrographica Hungáriáé 
II. p. 321.) 
Több feljegyzése vonatkozik a Velebit madárvilágára; ilyenek: 
Corvus caryocatactes; Corvus graculus; Tetrao Urogallus; Bonasia (Hasel¬ 
huhn) ; Alcliata (ist wahrscheinlich das Steinhuhn in den Felsen der Meeres gegen d) 
(oder ist es T. ruffus seu montanus). (Iter croaticum 1802 : Quart. Lat. 176.) 
Unter den Vögeln sind in den Wä'dern die Auerhühner und eine Art^weiss- 
und schwarzscheckigter Corvus merkwürdig. Auf den Alpen war nur eine andere 
Art Corvus, ganz schwarz, mit einem pomeranzenfarbigen Schnabel, so viel man 
von weitem ausnehmen konnte. Auf der mittägigen felsigen Seite sind die Stein¬ 
hühner, eine Art Rebhühner mit rothen Füssen, häufig. (Diarium itineris Croatie] 
1802: Oct. Germ.) p« 
Corvus Ch'aculìis (violaceo nigricans, rostro pedibus que rubris) in circulo 
gregarius volitans, ingrata rauca voce clamitans, super calcareas alpium Velebich 
•nhabitat, (iter croaticum. 1802: Quart. Lat. 176.) 
