16 
m HORVÁTH GrázA 
Szintén a Velebit-hegységre vonatkozik még a következő napló¬ 
jegyzete: 
Oben miter dem Scheitel des Számár trafen wir den Coluber Berus an, 
den die Dalmatiner als sehr giftig fürchten und fliehen. Weiter unten kamen 
uns die Blindschleich (Anguis fragilis) vor. Der rothbraune Frosch ist oben nicht 
selten. Auch die gemeine Eidexe sahen wir. (Diarium itiner, croatici 1802: Oct. 
Germ.) 
A horvátországi hüllők közt említett szárazföldi teknősről Károly- 
város környékén szerzett tudomást, a miről két feljegyzése szól. 
Testudo terrestris, in montibus ad Carolostadium. (Iter croati cum 1802: 
Quart. Lat. 176.) 
In den benachbarten Gebirgen werden Stein-Schildkröten gefunden. 
(Diarium itineris croatici 1802: Oet. Germ.) 
Ugyanerről a teknősről jegyezte fel 1810 július 19-én Orsován a követ¬ 
kezőket : 
Man findet in den benachbarten Wäldern Schildkröten, die im Wasser 
nicht leben können ; sie werden Steinschildkröten genannt ; man hält sie in Kellern 
und füttert sie mit Gras. Im August vergraben sie sich zum überwintern in die 
Erde, und kommen im Frühling wieder zum Vorschein. Im May legen sie ihre 
Eyer. (Iter bánáti cum 1810: Oct. Germ. 114. II.) 
A budai hegyekből feljegyezte a keresztes viperát és a törékeny gyíkot, 
ez utóbbit a váczi Nagyszálról is ; így : 
In vallibus syl vati cis Budensibus non raro obvium habui Colubrem Berum, 
nec tamen quemquam hominem læsum, intellexi. Anguis fragilis pariter non 
infrequens est. (Iter baranyense 1799: Quart. Lat. 175.) 
Anguis fragilis in N. Szál. (Iter arvense 1804: Quart. Lat. 174.) 
Az «Animalia Hungariæ: Oct. Lat. 85.» jelzésű fasciculus ban sok leírás 
van a hüllőkről és kétéltűekről. Ezeket Kitaibel részint más munkákból 
másolta, részint saját vizsgálatai és megfigyelései alapján készítette. - 
Az utóbbiakat a hazai fajokra vonatkozó adatokkal együtt az alábbiakban 
változatlanul közlöm; csak annyiban térek el az eredeti kéziratoktól, hogy 
az egyes fajokat bizonyos systematikus rendben sorolom fel. 
Testudo emarginata mihi. — Testa superior convexa, subovata (posterius 
nimirum latior quam anterius), postice emarginata, lævis, nigra flavo-punctata 
(minime striata) : scutellis marginalibus 24, intermediis 18, universim ergo 37. 
Inferior planius cula, in medio leviter impressa, postice emarginata, fuscescenti- 
albida, lituris punctisque partim discretis partim confluentibus nigrescentibus 
variegata: scutellis 12. Caput supra planiusculum : naso obt usi us culo ; oculis 
