.246 DS GAAL ISTVÁN 
külsejű bezáró kőzete kénkovanddal meglehetősen impregnált, konkré- 
cziókat is tartalmazó szívós, szürke homok, melyet vékony csiszolata 
alapján Szádeczky tanár úr meszet tartalmazó, igen finom szemű (0*1 mm) 
delessites,homoknak volt szíves meghatározni. Ez a kőzet tehát lényegesen 
más, mint a Lima, illetőleg helyesén Mysidioptera grandis GAÁL-fajt bezáró 
durva homokkő. Annál érdekesebb, hogy ez a két fajta kőzet csupán egyazon 
tenger különböző faciesű üledéke, miután a M. grandis mind a kettőben 
előfordul. 
A másik, itt előkerült Zúma-faj minden valószínűség szerint a Lima 
( Acesta ) clypeiformis ORB.-vel azonos. A búb felőli félteknő — sajnos - 
hiányzik s a meghatározás e miatt csak a meglevő al ó peremmenti fól- 
teknőn látható alak, nagyság, héjvastagság és skulptura szemlélete alapján 
történhetik. Miután azonban mindezt módomban volt a m. kir. Földtani 
Intézet CoQUAND-féle gyűjteményében kiállított Lima clyjpeiformis- szál 
összehasonlítani, azt hiszem, a meghatározás egyelőre elfogadható. 
A Lima ( Acesta) cf. clyjpeiformis Orb. magában is döntő súlylyal 
esik a latba a bezáró réteg mesozóos időszakát illetőleg, miután ezt a fajt 
mindig felső krétaképződményekben találták. 1 
A Mysidioptera grandis- ra vonatkozó újabb tanulmányaim alapján 
azonban ennek az új fajnak magában is döntő szerepe van a kort illetőleg, 
miután a Mysidioptera- nemzetség eddig csupán triászkorú rétegekből volt 
ismeretes s így mesozoós jellege erősen kidomborodik. A nemzetségről 
és Zalatna vidékén elég gyakori fajáról alább részletesén is szólok; itt csu¬ 
pán az Erdélyi Erczeshegységben oly általánosan elterjedt, úgynevezett 
«meddő üledék» sokat vitatott korát illetőleg óhajtok néhány megjegyzést 
tenni. 
Ide s tova kerek százada, hogy a földtani irodalomban az Erdélyi 
Érczeshegység eruptiv és üledékes képződményeinek koráról és egymáshoz 
való viszonyáról a vita megindult. Az első részletesebb leírás Hauer és 
Stäche «Geologie Siebenbürgens» (1863) czímű könyvükben lát napvilágot, 
a melyben a Zalatna-vidéki vörös görgeteg-padokat, a melyben trachytos 
zárványokat is látnak, a miocén-korba helyezik. Posepny az első, aki czik- 
kében ezt a komplexust «helyi üledék» (Lokalsediment) névvel illeti, s 
részletesen leírja (7. p. 53 —16.), melynek képződését analógia alapján 
a paleogén-neögén átmeneti idejére teszi. 
Szabó JózsEF-nek Vert spatak kőzeteiről szóló petrografia! munkáiban 
(1874 és 1876) találkozunk először azzal a nézettel, hogy az Erdélyi Érczes- 
1 Ezt a fajt általában jellemző ceno manformának tartják; miután azonban Sacco 
az olaszországi miocénből írta le egyenes leszármazottját, a Lima (Acesta) 'postclypei- 
} ormisi, valószínű, hogy a felsőkréta minden emeletében előfordul. 
