A MAGYARORSZÁGI FOSSILIS LIMIDÁKRÓL. 
265 
tehát mellfelé rézsűt meghosszabbodottak, teknőiken sugárirányú erőteljes 
bordadísz látható, a ligamentum középfekvésű; a czimpák közül az elülső 
jelentékenyen kisebb. 
Philippi szerint (21, p. 626) a Badula több tekintetben a Plagiostoma- 
alnemzetséghez áll közel, s ettől légióként a durvább héjdísz, kisebb apicalis- 
szög, megnyultabb teknő és csekélyebb vastagság révén különbözik. Néze¬ 
tem szerint azonban ezek az eltérések sokkal mélyrehatóbbak, semmint 
a kettő közötti közelebbi rokonság (illetőleg Philippi szerint : közös eredet) 
megállapítható lenne. Különösen súlyosan esik a latba az apicalis-szög 
különbözősége, valamint a Badida teknőinek sekélyebb mivolta, miután 
ezek a bélyegek okvetetlen boncztani különbségeket is okoznak. Igaz vi¬ 
szont, hogy a két tipus föllépésének geológiai adatai Philippi feltevését 
erősítik. 1 Plagiostoma- típusú Lima- fajok ugyanis már a palæozoicum végén 
is föltűnnek, s ha ezek idetartozása még némileg vitás is, az alpesi triászból 
'(Cassiani-rétegek) BiTTNER-től (18) ismertetett faunában több, kétségtelen 
Plagiostoma (P. subpunctata Orb. stb.) van. Ennek az alnemzetségnek 
virágkora a jura—akókréta korszakra esik, míg a Badula a jurából isme¬ 
retlen és csak a felső-krétában tűnik föl nagyobb fajszámban. (B. ornata 
Orb. B. Bunkeri Hag. B. aspera Mont. stb.) Érdekes végül, hogy míg 
a Plagiostoma az eocén végével eltűnik Európa fossilis faunájából, a Badula 
az egész terciérben elég gyakori s ma is elég bőven található az Európát 
övező tengerekben. 
Erről különben bizonynyal lesz még alkalmam közelebbről több szót 
is ejteni ; ezúttal csupán a budai oligocén-márgából előkerült és Lőrenthey- 
től leírt feltűnő nagy fajról szólok részletesebben. 
Míg ugyanis a Badula- alnemzetségbe általában közép- és kistermetű 
fajok tartoznak, a Gellérthegy alsó-oligocénjéből származó példány fel¬ 
tűnő nagy. (Alt. 108 cm; long. 66 mm; diám. 6 mm) Lőrentiiey Lima 
(Mantellum) praeinflata néven írta le (30. p. 1115—1116). Már rajzának 
(30. XV. táb. 1., 2. ábra) megtekintésekor is valószínűnek tűnt föl, hogy 
a némileg hiányos bal teknő kiegészítése rosszul ütött ki, s e miatt a diag¬ 
nózis hibás. Dr. Májer István tisztelt barátom szívességéből a budapesti 
egyetem őslénytani intézetében őrzött, eredeti példányt szintén megvizs¬ 
gálhattam és gyanúm alapossága beigazolódott. 
LŐRENTHEY-t, úgy látszik, leginkább a borda közök szélessége vezette 
félre, mert ezen a nyomon kereste a rokonságot a L. (Mantellum) inflata 
1 De csak abban az esetben, ha Philippi- vei egy nézetet vallva a triász-júrakorú 
L. striata Schloth, L. pectinoides Sow. stb. fajokat — ZlTTEL-lel és KoKEN-nel ellen¬ 
tétben — nem tartjuk .Radios- knak. De meg kell jegyeznem, hogy a bakonyi triászból 
leírt L. Lóczyi Bittn. és L. baiatonica Bittn. ábráikból Ítélve annyira jellegzetes Raduta- 
fajok, hogy a kérdés újabb megvizsgálását egyik legközelebbi föladatomúi tűztem ki. 
