A MAGYARORSZÁGI FOSSILIS LIMIDÁkRÓL. 
26T 
mindegyik rajzon észrevehetők a bordákon lévő másodrendű bordácskáik 
is. A praeinflata czimpáján látható 6 borda az olaszországi varietásokon 
szintén megvan. Igaz, hogy ezek egyikén-másikán az erős haránt-bordák 
a sugár-irányú bordák lefutását többé-kevésbbé elmosódottá teszik. 
Jó kézi nagyítóval a pmeinjlata- fajon jól láthatók a pikkelyek. Leg- 
föltünőbbek az alsó perem elülső területén, mert ott példányunkon héj¬ 
maradványok is vannak. De egyebütt is határozott nyomuk van. 
Kétségtelen tehát, hogy a budai Radula- faj hatalmas termetével, 
aránylag nagyobb hátulsó czimpájával, s általában szabályosabb tojásdad 
teknőjével, jóval több bordájával, lényegesen különbözik az európai tertier 
Limia (Radula) lima- fajtól, annyira, hogy még egyenes ősének sem tart¬ 
ható. Ezt a nézetet alkalmasan támogatják a börmai felső-miocénből 
(Yenangyungian) a Mytilus nicobaricus Chemn. övéből leírt Lima (Radula) 
protosquamosa Noetling (22. III. t. 10., 10a rajz), illetőleg szerzőjének 
ehhez fűzött fejtegetései is. 
Noetling szerint (p. 114) a Lima protosquamosa közepes nagyságú, 
ferdén tojásdad, igen részaránytalan. Alt. 28*0 mm ; long. 24*0 mm. A teknő 
a hasi oldalon kissé tátongó. A dorsalis czimpa eléggé fejlett, az elülsőnek 
azonban csak bizonytalan nyoma látható. A búb (az egyetlen példányon 
sérült), valószinűleg hegyes s az elülső peremhez közel végződik. A láb 
tája kezdetleges, a siphonalis nagy és széles. A héjdísz 24 határozott bordá¬ 
ból áll; a héj megtartási állapota mellett meg nem állapítható, vájjon 
pikkelyes volt-e? Ez azonban mindenképpen valószínű ; « . . . s ha ez a föl¬ 
tevés megáll, legközelebbi rokona a L. squamosa- nak mely, a Vörös-tengert 
és Indiai Oczeánt lakja.» 1 
Annyi és oly lényeges tehát a budai, meg a börmai faj közt mutat¬ 
kozó különbség, hogy sem azonosításukra nem gondolunk, sem pedig arra,, 
hogy az előbbit a Radida Urna egyenes őseinek sorozatába igtassuk be, 
jóllehet a NoETLiNG-féle diagramm értelmében a R. protosquamosa ősét 
az európai. paleogénben gyaníthatjuk. 
Mindezek alapján nyilvánvaló tehát, hogy a budai Radula- faj — 
hogy úgy mondjam — újból is új fajnak bizonyult. 
Bélyegei következők : 
Az elég vastag, kis fokban részaránytalan teknő ferdén tojásdad, 
lapos, 2 s legfölebb csak kis fokban tátongó. Czimpái nagyon egyenlőtlenek, 
1 Noetling ebben a munkájában még külön fajnak tekintette a L. lima L. és 
L. squamosa Lmk. fajokat, sőt azt mondja : « Lima lima L. which is anöthér species in¬ 
habiting tfie Ipd. Ocean and which might also be compared, is easly distinguished by 
the much larger number of ribs.» Valóban érdekes lenne tehát fajunkat az Indiai Oczeán 
Xj. Urna- jával összehasonlítani. 
2 A LŐRENTHEY-től közölt ábrákon, főleg á gipszlenyomatén a boítozöttság hatá¬ 
rozottan túlzott mértékben van föltüntetve. 
