A POTAMON-NEM HARMADKORI ALAKJAI. 
885 
kis szemölcsök sorakoznak egymás mellé, a miért az egész perem valami 
gyöngysorra emlékeztet. (III. tábla, 8. ábra.) E tekintetben leginkább a 
bokharai ibericum példányokkal (2. ábra) egyezik meg, melyeknek homloka „ 
a legkevésbbé lefelé hajlott, skulpturája az antiquum-év al azonos, de homlok¬ 
pereme elől erősebben kimetszett. Az ibericum homlokpereme a szemgödör 
belső oldalával sohasem alkot éles szöget, mert a két perem a találkozás 
helyén fokozatosan olvad egybe és erősen iveit. Ez különösen a bokharai 
példányokon jellegzetes. A fluviatilé- n ellenben ez a törés többé-kevésbbé 
észrevehető, de a homlokpereme hátrafelé hajlik. A homlok felületén két 
gyengén domborodó tér (lobus epifrontalis) van, a mely meglehetősen sűrűn 
tűszúráshoz hasonló pontokkal van behintve. (III. tábla, 1. és 4. ábra.) 
Ez az eriváni (gyűjt. Horváth Géza) ibericum- okon (8. ábra) látható a leg¬ 
jobban, továbbá ezeknek a vánkosszerű lobus epifrontalisa a leghatározot¬ 
tabb s közöttük ennélfogva a homlok középvonalában hosszanti barázda 
látható. A P. fluviatile homloka csaknem lapos. A denticulatum-é azonban 
az ibericum-é hoz hasonló és többnyire erősen szemcsés, néha azonban sima 
s lehet. Az antiquum homloklemeze némileg a ma élő trópusi fajokéira em¬ 
lékeztet. 
Doflein 1 meglehetősen nagy P. fluviatile anyagot tanulmányozott s 
vizsgálatai alapján arra az eredményre jutott, hogy ezen fajnak több föld¬ 
rajzi változatát lehetne megkülönböztetni. Így pl. az egyiptomi példányok 
homloktaréja egyenes, az olaszországiaké többé-kevésbbé durván szemcsé- 
zett, ellenben a Palesztinából származó példányok homlokszegélye többnyire 
elmosódott. 
A szemgödör egyenletesen iveit ; az extraorbitális nyúlvány 
felülete lapos, külső széle gyengén iveit és túlnyomóan egyszerű (III. 
tábla, 1., 4—6. és 8. ábra) ; fiatalabb példányokon azonban a nyúlvány 
külső peremén elmosódott szemcséket, sőt olykor dudorokat figyel¬ 
hetünk meg. Ez különösen az eriváni ibericum- okon látható (8. ábra), 
a melyek e tekintetben a denticulatum- hoz közelednek ; 2 ennél az utóbbi 
fajnál ugyanis az extraorbitalis nyúlt vány külső peremén gyakran apró 
fogacskák vannak. Ehhez járul még az is, hogy a denticulatum esetei¬ 
ben az extraorbitális nyúlvány és az epibranchiális tüskék közti tér 
erősen szemcsés, míg ellenben a többi fajoké meglehetősen sima, alig; 
szemcsézett. 
1 F. Doflein, Weitere Mitteilungen über dekapode Crustaceen der k. bayerischen'. 
Staatssammlungen. (Sitzungsb. math.-phys. Classe Akad. Wiss. München, 1900.) 
2 Schneider (Naturwissenschaftliche Beiträge zur Kenntniss der Kaukasus¬ 
länder. Dresden, 1878) is megemlíti, hogy a lenkoráni példányok szemgödrének külső 
nyúlványa kevésbbé hajlított és erősebben szemcsés. 
Annales Musei Rationalis Hungarici. XIV. 
25. 
