XVIII. 
ANNALES MUSEI NATIONALS HUNGARICI. 1920—21. 
ŰJ HALFAJ A QUARNERO ÖBÖLBŐL. 
Leírta: Dr. Hankó Béla. 
EIN NEUER FISCH AUS DEM QUARNERO. 
Von Dr. B. Hankó. 
Lepadogaster adriatiea n. sp. 
Leidenfrost Gyula 1912-ben az „Állattani Közlemények“ XI. köte¬ 
tének 132—143-ik lapjain részletesen leírta és lerajzolta a Quarnero 
öbölben élő Lepadog aster -fajt és pontosan megállapította, bogy ez a faj, 
melyet dr. Udránszky László egyetemi tanár 1912-ben Abbazia mellett 
gyűjtött, egyetlen egy eddig ismert Lepadogaster- fajjal sem azonos, a fajt 
elnevezni azonban elmulasztotta. E hiányt pótolom én most, mikor ezt az 
érdekes halat a fenti névvel jelölöm. 
A faj jellemzésére Leidenfrost' idézett értekezésének idevonatkozó 
részeit megismétlem. Leidenfrost mindenekelőtt kiemeli, hogy a Lepado- 
gaster- nem fajait a legjellemzőbb szervük alapján, a tapadókorong alakja 
szerint kell egymástól megkülönböztetni. Az új faj példányai legjobban 
hasonlítanak a Risso által leirt L. Balbis- hoz, de ettől is sokban lénye¬ 
gesen eltérnek. „E példányok a L. Balbis- tói leginkább tapadószervük 
szerkezete tekintetében térnek el. Az abbaziai példányok felső korongjának 
elülső széle csipkés, a L. Balbis-é ép szélű. Különbségek vannak a korong 
alakjának és méreteinek tekintetében is. A L . Balbis tulajdonképeni 
korongja élesen határolt, a quarnerói példányoké ellenben beléolvad a 
hasuszóba s belső rajzolata is egészen más, mint amazé. Az alsó korongon 
még nagyobb különbségek vannak, mert az abbaziai példányok belső 
paizsának alakja egészen más, mint a L. Balbis-é , a mennyiben ez utóbbié 
széles és alacsony, az előbbieké pedig keskeny és hosszú. A L. Balbis 
hasuszója kettéosztott s kisebb, hátulsó része két oldalt az alsó paizshoz 
csatlakozik.“ „Ez más Lepadogaster- fajon egyáltalán nem fordul elő,, s már 
magában véve is erős indok arra nézve, hogy külön fajnak tartsuk. 
A tapadókorong még más tekintetben is eltér, nevezetesen abban, hogy 
a L. Balbis paizsát szegélyző rész sima, ellenben a quarnerói példányoké 
12 
Annales Musei Nationalis Hungarici. XVIII. 
