6 SOÓS- LAJOS 
tosabb útbaigazításokat, másrészt pedig azért, mert Behme 1 vizsgálatai 
révén e tekintetben gazdag adatokkal rendelkezünk. 
Érdekes és fontos körülmény az, hogy a St ylo rumato phorák között 
is vannak olyan alakok (Bulimmus- és Pwpa-félék s alkalmasint a Vallonia 
is) ? melyeknek veséje a Basommatophorákéval egyezik meg. E tény fon¬ 
tossága még növekszik, ha tudjuk, hogy vele együtt járnak egyéb szer¬ 
veiknek, jelesen ivarkészüléküknek és idegrendszerüknek bizonyos ősi 
sajátságai is, a mi támogatva még a geológiai soron való megjelenésük 
korai időpontja által is, mindenesetre arra utal, hogy e formákban nagyon 
ősi Stylo rumato phorákat kell látnunk. 
A szív, a mint láttuk, a vese mellett, részben annak íves be öblö- 
södésében foglal helyet. Fejlődéstanilag e két szerv, t. i. a szív és a vese, a 
legszorosabban összefügg s az összefüggés nyoma későbben is megmarad, 
mert a vese és a szívburok egy járat, az ú. n. reno peri cardialis járat köz¬ 
vetítésével későbben is összefügg egymással. A két szerv szoros összefüggésé¬ 
nek folyománya, hogy abban az esetben, a midőn a vese valami ok folytán 
eltolódik eredeti helyzetéből, a szív is minidig vele együtt változtatja a 
helyét. A szív egyébként a szívburokban elhelyezett pitvarból és kamrá¬ 
ból áll. Az utóbbinak a nagysága mindig az előbbiétől függ, illetőleg 
megfordítva. A szívburoknak a veséhez viszonyított nagysága nagyon 
változékony s esetleg rendszertani jelentősége is van. Egyszer eléri, sőt 
túl is haladja a vese felehosszát, máskor ellenben jóval rövidebb annál. 
A szívpitvar és szívkamra elhelyeződését illetőleg a Prosobranchiákéval 
egyezik meg, a mennyiben a pitvar a kamra előtt fekszik, vagyis közelebb 
a fejhez. 
2. Bélcsatorna. A bélcsatorna hosszú, különböző részei szerint 
nagyon különböző vastagságú cső, mely a szájnyílással kezdődik és a végbél¬ 
nyílással végződik. Jellemző vonása a csigák bélcsatornájának, hogy a 
száj- és végbélnyílás — egyes, másodlagosan módosult formákat leszá¬ 
mítva — egy irányba esik, a csigák szervezetét jellemző 180°-os csavarodás 
eredményeként. A bélcsatornának általában véve 3 részét különböztet¬ 
hetjük meg, ú. m. az elő-, a közép- és az utóbelet. A középbél entodermalis, 
a másik két rész pedig ektodermalis eredetű. Az előbél részei a következők : 
a száj üreg, a garat (pharynx) és a nyelőcső (oesophagus). A középbél 
részei a gyomor és a vékonybél, mely után a harmadik rész, az utó- vagy 
végbél következik. 
A bélcsatorna hatalmas, izmos, változóalakú, de nagyjából tojásdad- 
vagy inkább csonka kúpalakú duzzanattal kezdődik, melyet buccalis massza 
1 Behme, Th., Beiträge zur Anatomie und Entwicklungsgeschichte des Harnappara¬ 
tes der Lungenschnecken. (Arch. f. Naturgesch., 55. Jg., 1889). 
