16 
SOÓS LAJOS 
hátrább tolódtak, minek következtében az őket összekötő idegfonatok is 
hosszabbak azoknál, a melyek a Pnlmonáták megfelelő dúczait kötik össze, 
egymással. . , 
A dúczok gömbalakúak vagy tojás da dalakúan megnyúltak, esetleg 
szabálytalanul sokszögletesek s egymáshoz viszonyított nagyságuk nagyon 
különböző. Az öt dúczpár közül kettő mindjárt a garat fölött vagy a mögött, 
de a bélcsatorna dorsalis oldalán foglal helyet, a dúczokat a bélcsatorna 
fölött áthúzódó rövidebb vagy hosszabb idegfonat köti össze egymással. 
E dúczok az agydúczok (ganglion cerebrale), #z őket összekötő idegfonat 
az agy pánt (commissura cerebralis). Az agydúczok rendesen az ideg- 
rendszer legnagyobb dúczai, melyek gyakran több karéjra, lobusra tagolód¬ 
tak. Az agydúczoknak megfelelően a bélcsatorna ventralis oldalán, mind¬ 
járt a láb belső felszínén egy másik dúczpár található, a lábdúczok 
(ganglion pedale), melyek a középvonal mentén oly szorosan egymáshoz 
simulnak, hogy az őket összekötő idegfonat (commissura pedalis) alig észre¬ 
vehető. Helyzetüket illetőleg vagy egy magasságban fekszenek az agydú- 
czokkal, vagy gyakran jóval azok előtt, esetleg náluk hátrább helyezked¬ 
nek el. Az agydúczokat a lábdúczokkal összekötő idegfonatot cerebro- 
pedalis connectivu m-nak nevezzük. Az agy- és lábdúczok között, 
de a cerebro-pedalis connectivum mögött, kisebb-nagyobb távolságra egy 
kicsiny idegdúczot találunk, a pleuralis dúczot (ganglion pleurale), 
melyet az agydúczczal a cerebro-pleuralis, a lábdúczczal pedig ^ 
pleuro-pedalis connectivum köt össze. A pleuralis dúcz 
mögött, a bélcsatorna oldala mentén, de jobban a , ventralis oldal felé to¬ 
lódva találjuk a parietalis dúczot. Míg az előbb említett dúczpár 
két egyenlő dúczból áll, addig a parietalis dúczpár mindig asymmetrikus, 
mert egyik dúcz, a jobb vagy a bal, mindig jobban fejlett a másiknál, a sze¬ 
rint, hogy az illető egyén jobbra vagy balra csavarodott-e? Végül a parietalis 
dúcz mögött, a bélcsatorna alatt, de a középvonalból mindig félretolódva 
találjuk a visceralis vagy zsiger dúczot, mely páratlan ugyan, 
azonban theoretikus alapon két dúcz összeolvadásából keletkezettnek kell 
képzelnünk. A központi idegrendszer dúczpárainak a száma eképen tehát 
valóban öt. A zsigerdúczot a pleuralis dúczczal összekötő, morphologiailag 
rendkívül fontos idegfonatot, melyben benne fekszik a parietalis dúcz is, 
pleuro-visceralis connectivu m-nak nevezzük. Esetleg szük¬ 
ségünk lehet arra is, hogy ennek két részét, melyek egyike a parietalis dú¬ 
czot a zsigerdúczczal, a másika pedig a pleuralis dúczczal köti össze, külön 
is megjelöljük. Ezt a két részt pleuro-parietalis, illetőleg v i s- 
cero-parietalis connectivu m-nak nevezzük. 
Ezen az öt fő dúczpáron kívül még egy nevezetes dúczpárja van a 
csigáknak, a melyet némely szerző szintén a központi idegrendszerhez szá- 
