48 
SOOS LAJOS 
Petevezetékének legfelső része lapított, kezdetben kissé tágasabb, 
azután egy hosszú darabon rendkívül vékony, fele hossza táján elkezd széle¬ 
sedni s kissé meg is vastagszik, úgy hogy átmetszete ezen a tájon ellipsis- 
alakú, míg alsó része ismét megvékonyodik s az ivarnyílás felé fokozatosan 
hengeressé lesz ; felülete végig egyenletesen síma, lapos része kékes hyalin, 
alább sárgásfehér színű. Párzótáskája kicsiny, nyele hengeres, distalis vége 
felé egyenletesen kitágul s vége tojásdadalakú tartálylyá duzzad meg, 
kevéssel az ivarnyílás mögött nyílik, azért a hüvely nagyon rövid. 
Hímivarvezetéke hosszának mintegy % részében oly vékony, hogy még 
a «hajszálvékonyságú» megjelölés is túlságosan erős ; vékonysága az oka, hogy 
a mellékelt rajzon fel sem lehetett tüntetni, s mivel a hasonlatosképen na¬ 
gyon vékony petevezetékhez szorosan hozzátapadt, az ivar vezeték felső ré¬ 
szét egységesnek kellett feltüntetnem, magán a tárgyon azonban a két vezeték 
szétválasztása nagy óvatossággal s természetesen megfelelő nagyítás mellett , 
lehetséges, bár oly módon, hogy mindkét vezeték ép maradjon, csak nagyon 
ritkán sikerül. A vezeték a prostatatáj felé közeledve kissé vastagabbá 
válik; a prostatamirigyek rövid hengeralakúak és fésű módjára ülnek a 
vezetéken; a mirigyek száma Buchner szerint 20—30 között változik, 
én azonban úgy találtam, hogy a szám 85, sőt több is lehet. A mirigyes rész 
a párzótáska distalis végének a magasságáig ér. Ondócsatornája kezdetben 
vastagabb, de alább fokozatosan megvékonyodó cső, mely eleinte a női 
vezeték mentén halad a női ivarnyílásig s ott a nélkül, hogy a test szövetei 
közé behatolna, át hajlik a párzószerv oldalára s annak a mentén halad a 
penis distalis végéig, a hol beömlésének a helye van. A penis a distalis vége 
felé megvastagodó bunkóalakú, a penishüvely nagyjából szintén ilyen 
alakú, azonban vékonyabb és rövidebb, a kettőnek a határát duzzanat 
jelzi, a duzzanathoz tapad a visszahúzóizom. A lerajzolt példány penise 
rendellenes módon erős, hurokszerű csavarulatot ír le, azért a rajzon a párzó¬ 
szerv jóval rövidebbnek látszik, mint a mekkora a valóságban. A hím ivar¬ 
nyílás köz vetetlenül a bal tapogató mögött van s mindjárt e mögött talál¬ 
ható a női nyílás. 
A B. contortus ivar készülékéről Moquin TANDON-nál (1. c., p. 445, 
pl. XXXI., fig. 26) és IiEHMANN-nál találunk adatokat. Lehmann rajza, 
mint föntebb már említettem, teljesen hibás, Moquin Tandon-ö ellenben, 
a mely egyébként csak a készülék alsó részét tünteti fel, kis hibák leszámí¬ 
tásával helyes. 
Idegrendszere tekintetében megegyezik a következő fajjal. 
