50 
SOÓS LAJOS 
hegyecskék járulnak épen úgy, mint a G. vortex esetében. Badulaképlete : 
1 19 — 20 
2 + 3—00 ‘ 
Ivarkészülék (23. rajz). Hímnősmirigye a zsigerzacskó csúcsát 
foglalja el s nagy, tojásdad-palaczkalakú, világos barnássárgás, egysorosán 
elhelyezkedő acinusokból áll. Hímnősvezetéke kezdetben nagyon vékony 
és egyenes lefutású, azonban egy kis darabon hirtelenül nagyon erősen 
megvastagszik, majd ismét megvékonyodik s egyúttal erősen kanyargóssá 
válik, végül ismét kiegyenesedik 
23. rajz. A Gyrorbis spirorbis L. 
ivarkészüléke. 
s ilyen marad végig; az utóbbi rész az 
egész vezeték legvékonyabb része. 
Fehérjemirigye hatalmas nagyságú, 
négyszögletesbe hajló ellipsisalakú, 
csúcsa felé ellapul és csatornaszerűen 
összehajlik. Petevezetéke kezdetben 
nagyon vékony és lapított, alább szé¬ 
lesebbé és jobban hengeressé válik, 
24. rajz. A Gyrorbis spirorbis L. bélcsatornájá¬ 
nak elülső része a központi idegrendszerrel. 
míg*jaz ivarnyílás felé ismét megvékonyodik. Felülete végig síma, fehér 
vagy kissé sárgás színű. Párzótáskája kicsiny, distalis vége felé kissé 
bunkósan megvastagodott szerv, mely kevéssel a női ivarnyílás mögött 
nyílik, tehát a hüvely nagyon rövid. 
Hím ivarvezetéke kezdetben rendkívül vékony, símafalú cső, mely 
szorosan hozzátapad a női vezetékhez. Lefutásának körülbelül felehosszá- 
nái kezdődik a prostatarész. Prostatamiri gyei nagyok, hengeresek, a fésű 
fogai módjára helyezkednek el a vezeték mentén, határaik élesek, mert a 
köztük lévő szövetben eléggé sok pigment rakódott le. A prostatarész a 
párzótáska distalis végének a magasságáig ér. Ondócsatornája kezdetben 
kissé vastagabb, alább megvékonyodik s már jóval a női ivarnyílás mögött 
áthajlik a petevezeték fölött a penis oldalára, a test szövetei közé csak egé¬ 
szen jelentéktelen kis darabon hatol be. Penise jól fejlett, hengeres, bunkó¬ 
alakú, penishüvelye hengeres, jóval kisebb a penisnél, á kettőt tekintélyes 
