70 SOÓS LAJOS 
belül a 20-ik fog körül kezelődnek, de határuk a mellékfogak felé nagyon 
elmosódott. 
Ivarkészülék (45. rajz). Hímnősmirigye bojtokban csoportosult 
acinusokból áll. Hímnősvezetéke kezdetben nagyon vékony, majd hirtelenül 
kiszélesedik s egyben ellapul ; ezen a lapos részen számos függelék ül, melyek 
részben egyszerű vagy elágazó csőalakúak, vagy pedig tenyérszerűen ki¬ 
szélesedő, lapos képződmények, melyek vékony nyél közvetítésével függe¬ 
nek össze a hímnősvezetékkel, szabad végük pedig vagy egyszerűen lekerekí¬ 
tett, vagy pedig kurta, ujjszerű függelékek ülnek rajta. E függelékek ter¬ 
mészetéről csak mikroszkópi vizsgálat adhatna biztos felvilágosítást, azon¬ 
ban minden valószínűség szerint az érett sperma összegyűjtésére valók, 
tehát ondóhólyagok (vesiculae seminales). A vezeték eme lapos része után 
ismét hengeres rész következik, mely kezdetben vékonyabb, későbben 
vastagabb, azonban mindkét rész rendkívül sűrűn hurkolt. A hímnős- 
vezeték falában nagyon sok pigment halmozódott fel, A vezeték kicsiny, 
hengeres, kampószerűen meghajlott ondótáskába nyílik, mely azonban 
kívülről nem látszik, mert be van ágyazva a fehérjemirigy anyagába. 
Fehérjemirigye kicsiny, szürke színű, szabálytalan tojásdad vagy inkább 
gumóalakú, felülete az egyes mirigy csöveknek megfelelően bolyhos. Pete- 
ondóvezetéke félhengeralakú. Uterusa széles, lapos, síma felületű. Pros- 
tatáját nagyon sok, hosszú mirigy cső alkotja. Pete csatornája meglehetősen 
vékony, hengeres, hüvelye szintén hengeres, körülbelül a petecsatorna fele- 
hosszával egyenlő. Párzótáskája hatalmas fejlettségű, szára nagyon vastag, 
hengeres s ennek a hatalmas, a kocsány és a tartály együttes hosszánál 
sokkal hosszabb, kissé megduzzadt végű diverticulum egyenes folytatása, 
úgy hogy a vékonyabb kocsányon ülő tartály látszik első pillanatra diver¬ 
ti culumnak. 
Ondócsatornája nagyon hosszú, hajszálvékonyságú, egész hosszában 
egyenletes átmérőjű. Párzószerve nagyon hosszú, benyílása közelében na¬ 
gyon vékony, azután hirtelenül erősen megvastagszik, majd ismét megvé¬ 
konyodik s innen kezdve egyenletes átmérőjű marad egészen az ondócsa¬ 
torna benyílásáig ; az utóbb említett hengeres, hosszabb rész alkalmasint 
epiphallusnak értelmezendő, míg a másik rész a tulaj dónké peni penis. 
Az epiphallusnak a közepénél kicsiny, félgömbalakú függeléke van s rövid, 
vastag ostorban végződik. A penis hosszú, erős visszahúzóizma annak vas¬ 
tagabb részéhez tapad. A szemtartónyél visszahúzóizma a penis és a 
vagina közt halad át. 
E faj ivarkészülékét, mint említettem, Schmidt Adolf röviden már 
megismertette s leírása nagy általánosságban helyes is, de nagyon hiányos 
s még az a hibája is megvan, hogy az egyes részek, különösen a párzótáska, 
szerkezetéről megtévesztő képet ad. Az epiphallus függeléke elkerülte a 
