96 
SOÓS LAJOS 
a ki néhány éve egész Vitrina -anyagunkat elkérte tanulmányozás végett, 
Vitrina diajpham-n&k határozta volt meg, de a melyek — mint gondos 
összehasonlítás alapján meggyőződtem róla — semmiben sem térnek el a 
Yelebit egyéb pontjairól származó példányokkal, a melyeket ugyancsak 
Wagner V. Beitteri-nek határozott meg. A Metláról való, Dobiasch kis¬ 
asszony gyűjtötte fiatalabb példányok megegyeznek az én ott gyűjtött 
példányaimmal, tehát nyilván ugyanahhoz a fajhoz tartoznak, s mivel az 
enyéim között teljesen kifejlett héjak is vannak, a leírást ezek alapján 
egészíthetem ki. Közbevetőleg csak annyit jegyzek meg, hogy a V. Beitteri- 
ből typusos, illetőleg eredeti termőhelyéről vagy annak közeléből származó 
példányaim nincsenek, az itt leírt fajt tehát azzal közvetetlenül nem hason¬ 
líthatom össze, hanem Wagner tekintélyére hivatkozva legföljebb annyit 
mondhatok, hogy a Vele bitben él egy Viirina- faj, mely héja alapján alig 
különböztethető meg a F. Beitteri- tői, ellenben anatómiai tekintetben 
igen nagy különbség választja el tőle 
Az új fajt a következőkben ismertetem, megjegyezve, hogy a ház 
leírása egyedül az általam a Metlán gyűjtött példányokon alapszik, a közölt 
méretek pedig az onnan való legnagyobb példányok méretei. 
Háza nagyon vékony héjú, átlátszó vagy kissé zavaros, zöldessárga 
szárú színű, síma felületű, növekedési vonalai alig láthatók, három kanyaru¬ 
latból áll, tekercse nagyon tompa kúpalakú, de határozottan kiemelkedő, 
átmérője pontosan a fele az egész ház nagyobbik átmérőjének, nyílása 
ferde, megközelítőleg háromnegyed ellipsi salakú, kissé szélesebb, mint a 
milyen magas, alsó és felső szára egyaránt íves. Méretei a következők: 
Nagyobb átmérője 6—7, kisebb átmérője 5, magassága 8 mm, a nyílás 
szélessége 4*2, a magassága 8*8 mm. 
Az állat egészen belé húzhat ja magát a házába ; karcsú, megnyúlt, 
elül ívesen lekerekített, hátrafelé meg vékonyodó és erősen kihegyesedő, 
farkrésze nagyon magas, erősen, ívesen boltozott. A bal «héjlebeny» nagyon 
jelentéktelen duzzanat, mely ráfekszik a héj peremére, jobb héjlebenye 
(«balancier») hosszú nyelvalakú, a héj csúcsán is túlér, a lélekzőnyílás mögött 
foglal helyet ; bal «tarkólebenye» hatalmas nagyságú, mely a mászó állaton 
majdnem a szemtartók tövéig ér, jobb tarkólebenye nagyon kicsiny, a lélekző¬ 
nyílás mögött fekszik, ferde, hegyével előrefelé néző háromszögalakú, míg 
alapja a jobb héjlebeny alapjával egyenlő, illetőleg azzal összeesik. Szemtartói 
hosszúak, karcsúak, tekintélyes nagyságú bunkóban végződnek, melynek 
hátsó peremén foglal helyet a szem; tapogatói kurták, zömökek. Az állat 
színe általában véve sötétebb vagy világosabb szennyesszürke, azonban 
farkrészének töve, valamint oldalai majdnem fehérek; bal tarkólebenyének 
alapszíne világos szennyesszürke, ebben azonban több-kevesebb pigment 
rakódott le kisebb-nagyobb foltok alakjában, úgy hogy néha egészben 
