MAGYARORSZÁGI PULMONATAK ANATÓMIÁJA. 
121 
seket nem közölte. 1 Schmidt rövid följegyzései szóróbszóra a következők: 
«Nyálkamirigye és nyiltokja nincs, párzótáskájáriak nyelén nincs függelék. ‘ 
Radulájának középsőfogai épen akkorák, mint a kétoldalt mellette] lévő 
fogak. Otolithjei a rendes tojásalakúak. Állkapcsa szabálytalan lemezekkel 
fegyverzett.» Hesse a jegyzetekkel együtt előkerült rajz alapján még kiegé¬ 
szítette az ivarkészülékre vonatkozó adatokat, természetesen csak annyira, 
a mennyire a vázlatos rajz alapján lehetséges volt. Az így ismeretessé vált 
adatok épenséggel nem oly bőségesek és hiánytalanok, hogy fölöslegessé 
tennék az állat anatómiájának kissé részletesebb megismertetését, s 
mivel mindeddig az élő állat is i meret len, ennek rövid leírását is előre¬ 
bocsátom. 
Az állat erősen megnyúlt, karcsú, elül tompán lekerekített, hátul 
kihegyesedő. Szemtartója hosszú, karcsú, vége hirtelenül tekintélyes nagy¬ 
ságú gömbbé duzzad meg, melynek hátulsó pereme felé foglal helyet a szem ; 
tapogatói aránylag nagyok, zömökek. Hátoldala egy középső, világosabb 
sáv kivételével, valamint szemtartói sötétszürkék, majdnem feketék, vilá- 
1 2 9 10 16 24 
96. rajz. A Helicodonta diodonta Fér. radulája. 
gosabb pontokkal tarkázottak ; oldalai és farkrésze világos szennyesszürkék, 
talpa hamuszürke, gallérja világos szennyesszürke és sűrűn tele van hintve 
fehér pontokkal. 
Köpenyszervek. Lélekzőürege nagyon hosszú és keskeny, 
majdnem olyan hosszú, mint az utolsó kanyarulat ; a köpeny fehér, pig¬ 
ment alig van benne. Veséje megnyúlt, hátul egyenesen levágott, előrefelé 
megvékonyodó, a köpenyüreg hossza harmadánál valamivel rövidebb. 
Szívburka, mely körülbelül a vese fele hosszá vai egyenlő, a lélekzőüreg 
keskeny volta miatt egészen annak a bal szélére tolódott, ellenben a végbél¬ 
től aránylag távol helyezkedik el. A vese vezetékéről metszetek hiányában 
semmi biztosat sem mondhatok. 
Bélcsatorna. Pharynxa kúpalakú ; radulazacskója nagyon ki¬ 
csiny. Nyelőcsöve nagyon hosszú és meglehetősen vékony. Nyálmirigyei 
vezetékeikkel együtt körülbelül a nyelőcső felehosszáig érnek, a hasoldalon 
nem érintkeznek, ellenben a hátoldalon oly szorosan egymáshoz simulnak, 
1 L. Hesse legutóbb említett közleményét, p, 20. 
