MAGYARORSZÁGI PULMONATAK ANATÓMIÁJA. 
131 
valamint a hímnős vezeték szomszédos részéé is pigmentes, míg a vezeték 
többi részében nincs pigment. Fehérjemirigye közepes nagyságú, hengeres, 
szabad vége felé megvékonyodó ; nagy, meglehetősen laza összeállású 
mirigy csövekből áll, felülete bolyhos, anyaga vízben erősen megduzzad. 
Pete-ondóvezetékének felső része vékonyabb, az alsó terjedelmesebb. 
Uterusa erősen ránczolt, különösen az alsó része, vízben erősen megduzzadó 
szövetekből áll. A prostata keskeny csík gyanánt fut végig az uterus falán, 
rendkívül apró, sárgásfehér színű mirigycsövek alkotják. Pete csatornája 
rövid, hengeres, körülbelül fél oly hosszú, mint a szintén hengeres, de jóval 
vastagabb hüvely. Párzótáskája jól fejlett, szára vastagabb, mint a ko- 
csánya, de a mely viszont 7—8-szor hosszabb nála ; tartálya gömbalakú, 
a nyéltől élesen elhatárolódott ; a nyél függeléke körülbelül oly hosszú, mint 
a kocsány, de jóval vastagabb nála, vége felé lassan megvékonyodik és vé¬ 
gül kihegyesedik. Két hengeres, el nem ágazó nyálkamirigye van; nyil- 
tokja megnyúlt bunkóalakú, vége lekerekített. Penise hengeres, melytől a 
vége felé lassan megvékonyodó epiphallus nem mindig határolódik el 
élesen, mikor azonban a határ eléggé éles, akkor látható, hogy a penis 
rövidebb az epiphallusnál ; az ostor meglehetősen rövid ; az ondócsatorna 
hosszú, vékony, végig egyenletes vastagságú. A penis hosszú, vékony vissza¬ 
húzóizma az epiphallushoz tapad. A jobb szemtartónyél visszahúzóizma a 
penis és a hüvely közt halad át. 
E faj ivarkészülékét igen röviden, mindössze két sorban Brancsik 1 
ismertette meg, a ki a készüléknek nagyon primitiv kivitelű rajzát is adja. 
Idegrendszer. Agydúczai nagyok, erősen lapítottak, több 
lebenyre tagolódtak, meglehetősen hosszú, széles, lapos agypánt köti össze 
őket egymással; a garatalatti dúczcsoportnak valamennyi dúcza szorosan 
egymás mellé sorakozik, úgy hogy connectivumaik kisebb nagyítással 
meg sem különböztethetők, ellenben az agyból jövő cerebro-pedalis és 
cerebro-pleuralis connecti vumok nagyon hosszúak és egymással párhuza¬ 
mosan futnak. Lábdúczai igen nagyok, elülső-hátulsó irányban megnyúlt 
tojásdadakalúak s oly hosszúak, hogy hátrafelé majdnem oly messze érnek, 
mint a visceralis dúczcsoport leghátulsó dúczai, melyek ennek következtében 
fölöttük foglalnak helyet. Pleuralis dúczai nagyon kicsinyek s ilyen a jobb¬ 
oldali parietalis dúcz is, ellenben a baloldali parietalis dúcz nagyon nagy, 
a középvonalba tolódott, azért első pillanatra úgy látszik, mintha ez volna 
a zsigerdúcz; az utóbbi rézsut jobbra tolódott, a bal parietalis mellett 
helyezkedik el s első pillanatra jobb parietalisnak volna gondolható, annál 
1 Brancsik Károly, Némely Trencsén vármegyei molluska ivarrendszere. (A Tren~ 
csén vármegyei Természettudományi Egylet Évkönyve, XIII —XIV. évfolyam, 1891, p. 20., 
II. tábla, 3. rajz). 
9* 
