PEDIGREE-ÖRÖKLES. 
385 
nemzedékek különböző hosszúságú sorozatainak köszönik létüket, nem 
egységek, nem négyzetek, és még kevésbé egyenlő értékűek. A magasabb 
rendű lények fokozatosan «hosszabbak», nagyobb értékűek, mint azok a 
csoportok, melyek a phylogenetikai fejlődés alacsonyabb fokain állanak. 
(Az eocén, miocén, pliocén és jelenkori lovak a fejlődésnek, értékük különb¬ 
ségeinek, sorozatát mutatják; ez alakok mindegyike «hosszabb», mint az 
előtte való.) A HAECKEL-féle biogenetikai alaptörvényt, mely szerint az 
ontogenesis a phylogenesisnek megrövidített récapitula tiója, az örökléstan 
szempontjából csakis úgy értelmezhetjük helyesen, hogy az individuum 
értéke = a phylogenesis kivonata -j- az individualitás, vagyis az az eltérés, 
haladás vagy hanyatlás, melyet az individuum az őseihez képest tett. 
Az ivadék l^gy nemzedékkel «hosszabb» a szülőknél, 
kettővel a nagyszülőknél, és így tovább. 
A következő levezetések folyamán «fehér», «szürke» és «fekete» bármely 
három olyan formát — változatot, fajtát, alfajt vagy fajt — jelképezzenek, 
a melyek megfelelő, állandó tulajdonságai, egyenként vagy összesen, külön¬ 
bözők. 
Egy fehér tiszta fajtát és egy fekete tiszta fajtát keresztezünk, miből, 
átlag, y 2 fehér + y 2 fekete (szürke) jellegű ivadék származik. Ez ismét 
tisztavérű fehérrel vissza-keresztezve % fehér, + % fekete átlagot hoz létre. 
Az egymásután következő nemzedékek során a származékoknak mindenkor 
tisztavérű fehérrel leendő vissza-keresztezéséből a 3-ik generatióban 7 / g 
fehér + 1 / 8 fekete, a 4-ikben 15 / 16 fehér + 1 / 1G fekete, az 5-ikben 31 / 32 fehér + 
1 f S2 fekete, a 6-ikban 63 / 64 fehér + 1 / 64 fekete, a 7-ikben 127 /i 28 fehér + x / 128 
fekete, a 8-ikban 255 / 256 fehér Wp-f 25ß fekete, és így tovább, átlagok származ¬ 
nak. Ez a sorozat a legtermészetesebb úton és mathematikai pontossággal 
kimutatja azt, hogy az egyik szülő % (a kettő együtt 1), 
az egyik nagyszülő % (a' négy együtt 1), az egyik 
d é d s z ti 1 ő 1 / 8 (a nyolc z együtt 1), az egyik szépszülő 
1 / 16 (a tizenhat együtt 1), és így tovább, egységgel 
járul, átlag, az individuum összes örökségéhe z, 
vagyis más szavakkal, minden ősi nemzedék eg y-e g y eg y- 
séget szolgáltat, átlag, az individuum összes örök¬ 
ségéhez. Az individualitás értéke, az az eltérés, melyet az individuum 
őseihez képest tehet, egyenlő mértékű ősei egyes nemzedékeivel, egyenlő 
az egységgel, és elenyészően csekély az ősök teljes sorához, az összes örök¬ 
séghez képest. Az individuum tehát helyesen és szaba¬ 
tosan csakis 1 egy olyan derékszögű parallelogram¬ 
mával jelképezhető, m e 1 y n e k s z é 1 e s s é g e a z e g y -s é g, 
hosszúsága pedig a végtelenbe, n y ú 1 i k. Az individuumot 
egy végnélküli lánczhoz* is hasonlíthatjuk, melynek első szeme az, indivi- 
Annales Musei Rationalis Hungarici. XV. 
25 
