PEDIGREE-ÖRÖKLES. 
397 
zetesen az egyik tiszta fajta és átlag-származékok egyesíttetnek, a meg¬ 
állapodás a számtani haladvány görbéjén közelíti meg és éri el a tiszta 
fajta jellegét; geneoklin selectió alkalmazása esetén a származékok átlaga 
kevesebb nemzedék alatt esik össze a tiszta fajta variálási centrumával. 
A különböző nemzedékekbe tartozó átlag, illetőleg goneoklin hybridek 
következetes párosítására jellemző variálási módok ugyancsak esetenként 
változók és együttvéve mintegy a hasonizű hybridek egymásközti párosí¬ 
tására és másrészről a vissza keresztezésre jellemző viszonyok közé illesz¬ 
kednek. 
Johannsen érdeme, hogy a valószínűség görbéjén variáló population, 
a phænotypuson belül biotypusokat, tiszta vonalakat fedezett fel. Ide¬ 
vonatkozó kísérletei folyamán a populatióból bizonyos jellegű példányokat 
választott ki, és — növényekkel kísérletezvén — ezeket ö n t érmé¬ 
ké n y í t é\s utján szaporította. A szaporulat számos kisebb, különböző 
helyzetű és Az egyes esetekre jellemző variálási görbéket eredményezett, 
a biotypusokat, melyek együttvéve a phænotypust teszik ki. A biotypu- 
sokon belül alkalmazott selectió teljesen hatástalannak bizonyult, a mennyi¬ 
ben az átlaghoz való visszatérés mindenkor azonnal és teljesen bekövet¬ 
kezett. Azokat a viszonyokat, melyeket az öntermékenyítésre vonatkozólag 
Johannsen megállapított, másokkal egyetemben magam is az azon-izű 
teljes testvérek párosításának több esetében tapasztaltam . 1 Helytelen 
azonban az a ma divó általánosítás, mely szerint JoHANNSEN-nek a meg¬ 
felelő körülmények között kétségbevonhatatlan megállapításai a bel¬ 
tenyésztés összes lehetséges eseteire kiterjesztessenek. Beltenyész¬ 
tés, azaz vérrokonok egyesítése, alatt ugyanis nem csak a teljes testvérek, 
hanem a különböző generatiókba tartozó ivadékok párosítása és a vissza 
keresztezés, vagyis az utódnak az őssel való párosítása is értendő. Ezekben 
az esetekben pedig a selectiónak a DARWiN-féle tan megingathatatlan 
alapját képező hatása nem ütközik korlátokba, azaz selectió utján szinte 
tetszés szerinti eltérések idézhetők elő a nemzedékek során, tehát a jellegek 
eltolhatok. 
Ha általában, a selectió hatása korlátozva volna, mint azt manapság 
állítani szokás, vagyis ha selectió új fajtákat nem hozhatna létre, vagy ha 
nem selectió, hanem a De VRiES-féle mutatiók utján vagy bármilyen más 
okok folytán keletkeznének az új fajták, a természetben, a létező vad 
fajok és al-fajok számát tekintve, számtalanszor annyi új és új forma fel¬ 
lépését kellene állandóan tapasztalnunk, mint a hány változás a domesticált 
fajták esetében szemeink előtt megy végbe. Ezen beállítás illusztrálására a 
kanári madár esetét hozom fel, a legújabban domesticált madárét, mely a 
1 Erre vonatkozólag háromszínű tengeri malaczokkal kísérleteztem. 
